Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що він є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. 20.06.2013 року позивач зареєстрував відповідача в зазначеному будинку. Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності будинку та відсутність його за місцем реєстрації тривалий час (більш ніж один рік) - не дозволяє позивачу реалізувати його права власника щодо належної йому квартири. Сторони по справі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак 16.10.2014 року звернулись до суду із заявами про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі. Таким чином суд, на підставі ст. 158 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутність сторін. Судом встановлено, що позивач є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], про що свідчить копія договору дарування домоволодіння від 14.09.2000 року, зареєстрованого Добропільським БТІ 15.09.2000 року. Із долученої до матеріалів справи копії довідки № 706 від 07.08.2014 року судом вбачається, що відповідач зареєстрована в зазначеному будинку з 20 червня 2013 року, про що також свідчать відомості Добропільського МВ ГУДМС України в Донецькій області. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Статтею 72 Житлового кодексу Української РСР визначається наступний порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач позовну заяву визнав в повному обсязі, при цьому судом вбачається наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а й отже позовні вимоги підлягають задоволенню, що відповідає змісту ч. 4 ст. 174 ЦПК України, оскільки [PERSON] не мешкає за адресою: [ADDRESS], вже більше ніж один рік. З відповідача на користь позивача, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved