Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів сумі 104636 гривень, що складає половину вартості проданої відповідачем квартири. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тією обставиною, що під час перебування в шлюбі з відповідачкою ними було набуто квартиру в [ADDRESS] . Будучи повіреною позивачка, в силу довіреності від 16.03.2016 року, уже після розірвання шлюбу [PERSON] продала означену квартиру за 209272 гривень. Оскільки квартира є спільною сумісною власністю, позивач просить суд стягнути з відповідачки половину суми, одержаної від продажу їх спільної квартири, що становить 104636 гривень. В засідання представник позивача направив заяву про розгляд справи за власної відсутності та про підтримку вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання в судове засідання з`явився, забезпечив явку повноважного представника. Позовні вимоги відповідачка визнала частково, не заперечує проти стягнення запитуваної суми за мінусом 15262 гривень, оскільки означені кошти були вкладені у придбання спірної квартири у шлюбі з позивачем, однак ці гроші були її особистою власністю, набутими ще до шлюбу з [PERSON] від реалізації належного відповідачці особистого майна. Всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази, Судом встановлено наступні обставини. Отже, 17 листопада 2005 року, [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] актовий запис № 1975 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Шлюбні відносини між сторонами погіршились, в зв`язку з чим 04.10.2018р. Тернопільським міськрайонним судом шлюб між сторонами справи було розірвано. Позивачем було видано відповідачу довіреність на представництво інтересів з правом відчуження майна, яке належало [PERSON] , довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Магдич Оленою Олександрівною 16 березня 2016 року і зареєстрована в реєстрі №402. Ця довіреність позивачем була скасована на підставі зави про скасування довіреності 25 вересня 2018р. посвідченої Осаволюк Лідією Валеріївною, третім секретарем з консульських питань Посольства України у Великій Британії і зареєстрована в реєстрі №570/4-2046. Під час тривалого відрядження позивача за кордоном, на підставі довіреності, яку позивач надав відповідачу і без попереднього погодження з ним, відповідач [PERSON] продала квартиру. Предметом договору купівлі продажу була житлова квартира загальною площею за адресою [ADDRESS] . Згідно змісту договору, титульним власником квартири був позивач, котрий набув квартиру на підставі договору купівлі продажу квартири від 17.07.2007р., який був посвідчений нотаріально. Судом встановлено, що перебуваючи в шлюбі з відповідачкою, 16.07.2007 року, [PERSON] уклав з АКІБ УкрСибБанк Договір про надання споживчого кредиту на суму 37400 швейцарських франків, що станом на дату укладання договору становило еквівалент 157000 гривень. Означений договір кредиту було забезпечено договором іпотеки квартири за адресою [ADDRESS] від 17.07.2007 року, посвідченим нотаріально в реєстрі за номером 7864. За домовленістю сторін вартість предмета іпотеки складала 182600 гривень. При цьому згадувану квартиру було куплено згідно договору купівлі продажу квартири від 17.07.2007 року, посвідченим нотаріально в реєстрі за №7857, між сторонами - позивачем та громадянином [PERSON] , за ціною 182600 гривень. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ч.2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, окрім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже спірна квартира за адресою [ADDRESS] , набута сторонами спору в шлюбі, в тому числі за позичені в банку кошти, є їх спільною сумісною власністю. Непрямим доказом поширення режиму спільної сумісної власності на спірне майно є нотаріально посвідчена заява відповідачки від 17.07.2007 року в реєстрі за номером 7862, змістом якої [PERSON] надала згоду своєму чоловіку [PERSON] на передачу належної їм на праві спільної сумісної власності квартири за адресою [ADDRESS] в іпотеку АКІБ УкрСибБанк для забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту від 16.07.2007 року на суму 37400 швейцарських франків. В силу ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні відповідачка визнала, що дійсно позивачем було видано відповідачці довіреність на представництво інтересів з правом відчуження майна, яке належало [PERSON] , довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Магдич Оленою Олександрівною 16 березня 2016 року і зареєстрована в реєстрі №402. Ця довіреність позивачем була скасована на підставі зави про скасування довіреності 25 вересня 2018р. посвідченої Осаволюк Лідією Валеріївною, третім секретарем з консульських питань Посольства України у Великій Британії і зареєстрована в реєстрі №570/4-2046. Під час тривалого відрядження позивача за кордоном, на підставі довіреності, яку позивач надав відповідачу і без попереднього погодження з ним, за договором купівлі - продажу від 18.07.2018 року, посвідченого нотаріально №2218, відповідач [PERSON] продала квартиру [PERSON] за 209272 гривень. Предметом договору купівлі продажу була саме житлова квартира загальною площею за адресою [ADDRESS] , набута в шлюбі з [PERSON] , і котра була спільною сумісною власністю сторін справи. Отримані від продажу квартири гроші, що в силу ст. 60, 70 СК України, є спільною сумісною власністю сторін, відповідач залишила собі. Також в засіданні відповідач визнала частково позов і не заперечує щодо стягнення з неї на користь позивача половини одержаних від продажу квартири за адресою [ADDRESS] , однак за відрахуванням 15262 гривень. Часткове визнання позову мотивує тією обставиною, що кошти в сумі 15262 гривень були вкладені у придбання спірної квартири у шлюбі з позивачем, однак ці гроші були її особистою власністю, набутими ще до шлюбу з [PERSON] . [PERSON] суду пояснила, що до одруження з [PERSON] вона перебувала в іншому шлюбі з гр. [PERSON] . Під час перебування в шлюбі з останнім вони спільно, за договором купівлі - продажу, посвідченим приватним нотаріусом в реєстрі за №2754 від 24.10.2002 року, купили квартиру за адресою [ADDRESS] . Оскільки на цю квартиру також поширювався режим спільної сумісної власності подружжя, й після погіршення стосунків з [PERSON] , відповідачка відкупила належну йому Ѕ частку означеної квартири за договором купівлі продажу квартири від 14.11.2005 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7949, набувши на нерухоме майно право особистої приватної власності. Надалі, належну їй на право особистої приватної власності квартиру за адресою [ADDRESS] , за договором купівлі - продажу від 30.12.2005 року посвідченого нотаріально в реєстрі №4229, [PERSON] продала [PERSON] за 15262 гривень. Виручені від продажу кошти вважає своєю особистою приватною власністю. Також відповідач суду пояснила, що позичених в АКІБ УкрСибБанк згідно Договору про надання споживчого кредиту коштів в сумі 37400 швейцарських франків, що станом на дату укладання договору становило еквівалент 157000 гривень, на купівлю квартири купівлі - продажу від 30.12.2005 року посвідченого нотаріально в реєстрі №4229 (вартість 182600 гривень), не вистачало , а відтак вона вклала в придбання квартири власні кошти в сумі 15262 гривень. На підтвердження викладеного надала суду копії договору купівлі продажу квартири від 14.11.2005 року, посвідченого нотаріально в реєстрі за №7949, та договору купівлі - продажу від 30.12.2005 року посвідченого нотаріально в реєстрі №4229. Системний аналіз наданих відповідачкою доказів дозволяє суду зробити висновок про доведеність останньою, належними, допустимими і достатніми доказами, факту придбання спірної квартири за адресою [ADDRESS] , згідно договору купівлі - продажу від 17.07.2007 року, посвідченим нотаріально в реєстрі за №7857 вартістю 182600 гривень, в тому числі за особисті кошти відповідачки в розмірі 15262 гривень. З огляду на наведене з відповідачки на користь позивача слід стягнути половину отриманих від реалізації квартири, по [ADDRESS] , за договором купівлі продажу від 18.07.2018 року, посвідченого в реєстрі за №2218, ціна договору - 209272 гривень, за відрахуванням вкладених в придбання спірної квартири особистих коштів відповідачки в сумі 15262 гривень. Загалом стягувана сума становить 209272 гривень/2 = 104636 гривень - 15262 гривень = 89374 гривень.

Outcome: partial