Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

В серпні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 03.11.1995 року по 16.07.2012 року він працював на посаді заступника директора з комерційних питань, в.о. головного бухгалтера в ПМП «Лівіс» та мав довірливі відносини з власником підприємства [PERSON] 23.06.2006 року між АППБ «Аваль» та ПП «Лівіс» було укладено договір № 012/06-2/316 у письмовій формі про надання кредиту на суму 722 500,00 Євро строком до 01.12.2009 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами. Пізніше до кредитного договору були внесені зміни та доповнення: станом на 03.07.2006, 04.07.2006, 12.10.2006, 21.12.2006, 27.02.2007 року, якими збільшувалася відсоткова ставка, розмір та валюта кредиту. За вищевказаним кредитним договором [PERSON] виступив поручителем та підписав договір поруки з Банком 23.06.2006 р. №012/06-2/316/4, відповідно до якого, він зобов'язується у випадку невиконання ПМП «Лівіс» взятих на себе зобов'язань по кредитному договору нести солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом, неустойкою. Пізніше до договору поруки були внесені зміни та доповнення: від 03.07.2006 року, від 04.07.2006 року, від 12.10.2006 року, від 21.12.2006 року, від 27.02.2007 року, які відповідають змінам до основного кредитного договору та полягали в уточненні реквізитів договорів, на виконання яких для ПМП «Лівіс» і надавався кредит, а також збільшення відсоткової ставки за кредитом в гривнях до 17-18% річних та збільшення розміру кредиту до 1 152 000,00 Євро (4.07.2006 року), 1 702 000, 00 Євро (12.10.2006 року), 1 602 000, 00 Євро (21.12.2006 року). Згодом [PERSON] дізнався, що умови кредитного договору ПМП «Лівіс» не виконує та це призвело до звернення банку до суду. 30.06.2011 року Коростишівським районним судом було винесено рішення по справі № 2-133/11 про задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Під час ознайомлення з матеріалами цивільної справи позивач дізнався, що 25 листопада 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПМП «Лівіс» було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 012/06-2/316 від 23.06.2006 року, якою в умови кредитного договору (за який позивач і поручився на чинних при укладенні умовах) були внесені зміни, а саме: з метою погашення заборгованості за кредитом, кредитор додатково надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 5 375 000,00 гривень додатково до існуючої заборгованості, в результаті чого загальна заборгованість за договором склала 6 547 000,00 гривень. І окремо, п.1.2 вказано, що Плата за користування кредитом в гривнях розраховується на основі процентної ставки в розмірі 22% річних. Окрім того, в п.3.1 Угоди вказано, що у разі порушення Позичальником вищевказаних зобовязань процентна ставка вказана в п.1.2 цього Договору, підвищується на 2% річних з наступного календарного місяця. Також в додатковій угоді від 25.11.2009 року вказано, що надання додаткового кредиту в гривнях здійснюється за умови надання поручителями згоди на збільшення обсяг у зобов'язань за Договором. Той факт, що вказана угода була укладена без участі позивача, без його волевиявлення та без його повідомлення підтверджується тим, що у відповідному пункті Угоди під текстом, який засвідчує підтвердження згоди [PERSON] на вказані зміни умов договору та згоду на продовження його зобов'язань як поручителя - відсутній підпис. Коли та за яких умов відбувалася дана угода йому не відомо, однак про факт отримання кредиту свідчить сам розмір заборгованості, за стягненням якого банк пізніше звернувся до суду. Інші ж поручителі [PERSON], [PERSON], [PERSON] - в відповідних графах угоди свої підписи поставили та були повідомлені про ці правочини. Таким чином, позивач вважає, що його права як Поручителя були істотно порушені, оскільки додатковою угодою від 25.11.2009 року суттєво збільшилися обсяги його відповідальності перед Банком (додатково на 5 375 000 гривень та збільшення відсоткової ставки до 22% річних в гривнях). Останні зміни на які погоджувався позивач були внесені 21.12.2006 року, відповідно до яких, відсоткову ставку за кредитом в гривні збільшили до 18% річних, а тіло кредиту, згідно змінених умов договору, становило 1 602 000,00 Євро. Угодою від 25.11.2009 року збільшено строк виконання договору кредиту майже на 1 рік, що також є збільшенням відповідальності позивача. Позивач зазначає, що вбачається істотне збільшення обсягу відповідальності позивача внаслідок укладення 25.11.2009 року додаткової угоди до кредитного договору, що на думку останнього, є підставою для припинення договору поруки, відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України. Тому позивач просить визнати договір поруки № 012/06-2/316/ від 23.06.2006 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] таким, що припинений з 25.11.2009 року. Увалою суду 20.09.2013 р. до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ТОВ «Арма Факторинг». Ухвалою суду від 06.08.2014 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ТОВ «Новіков і партнери». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просили суд їх задовольнити, а також стягнути з відповідачів понесені витрати на правовому допомогу в розмірі 1500 грн. Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Шевчук О.В. в судовому засіданні 01.08.2014 року позовні вимоги не визнала в їх задоволенні просила відмовити та подала письмові заперечення відносно позовних вимог, в подальшому просила суд здійснювати розгляд справи в їх відсутність. З письмових заперечень слідує, що 23.06.2006р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПМП «ЛІВІС» укладено кредитний договір №012/06-2/316, відповідно до якого підприємству надано в кредит грошові кошти у розмірі 722 500,00 євро, під 12% річних строком до 01.12.2009р. 03.07.2006, 04.07.2006р., 12.10.2006р., 21.12.2006р., 27.02.2007р, до вказаного кредитного договору були внесені зміни та доповнення, якими збільшувалась відсоткова ставка, розмір та валюта кредиту. 23.06.2006р. з метою забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору укладено договір поруки №01206-23164 між банком та [PERSON] Відповідно до вказаного договору поручитель зобов'язувався у випадку невиконання ПМП «Лівіс» взятих на себе зобов'язань по кредитному договору нести солідарну відповідальність перед Банком. 03.07.2006, 04.07.2006р., 12.10.2006р., 21.12.2006р., 27.02.2007р, по договору поруки внесені зміни та доповнення, які відповідають змінам до основного кредитного договору та полягали в уточненні реквізитів договорів, збільшення відсоткової ставки в гривнях з 17-18% річних та зміну розміру кредиту до 1 152 000,00 євро (04.07.2006р.), 1 702000,00 євро (12.10.2006р.), 1 602 000,00 євро (21.12.2006р.). 19.10.2009р. протоколом засідання Кредитного комітету Банку прийняте рішення щодо рефінансування заборгованості ПМП «ЛІВІС» (з валюти кредиту - євро в українську валюту - гривню та надання додаткового кредиту в розмірі 1 172 000,00 грн.), продовження строку дії кредитного договору. В забезпечення виконання нових зобов'язань по кредитному договору була умова: оформлення договорів поруки з членами сім'ї [PERSON] ( [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) та сільськогосподарським приватним підприємством фірмою «Укргранресурс». Вказана вимога була виконана. Договори поруки з фізичними особами, зазначеними вище - укладені. При цьому не розглядалося питання укладання договору поруки з [PERSON] Додаткова угода до договору поруки № 01206-23164 між банком та [PERSON] 25.11.2009 р. не укладалась. Спір між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], з питання визнання договору поруки припиненим у зв'язку зі збільшенням процентної ставки до 22% , без згоди поручителя -відсутній. Відповідач ТОВ « Арма Факторинг» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки представника не відома, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, письмових заперечень не подавали, а тому суд проводить розгляд справи в їх відсутність. Відповідач ТОВ «Новіков та партнери» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки представника не відома, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, письмових заперечень не подавали, а тому суд проводить розгляд справи в їх відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, розглянувши письмові заперечення відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог приходить до слідуючого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З копії кредитного договору №012/06-2/316 від 23.06.2006 слідує, що, між АППБ «Аваль» та ПМП «ЛІВІС» укладено кредитний договір №012/06-2/316, відповідно до якого підприємству надано в кредит грошові кошти у розмірі 722 500,00 євро, із сплатою 12% річних строком до 01.12.2009р. ( Т.1 а.с. 7-9а). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 23 червня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] був укладений договір поруки № 012/06-2/316/4, згідно з умовами якого останній взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеним кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарний боржник (п. 2.1. договору поруки), ( Т.1 а.с. 15). 03.07.2006, 04.07.2006р., 12.10.2006р., 21.12.2006р., та 27.02.2007 р. до вказаного кредитного договору були внесені зміни та доповнення, якими збільшувалась відсоткова ставка, розмір та валюта кредиту. Позивач [PERSON] надав свою згоду на внесення вищевказаних змін , що засвідчується його підписом ( Т.1 а.с. 10-14). 25 листопада 2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПМП «Лівіс» було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 23.06.2006 року № 012/06-2/316, за виконання якого поручався позивач, з умовами якої з метою погашення заборгованості за кредитом банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 5 375 000 грн додатково до існуючої заборгованості за договором у гривнях, у результаті чого загальна заборгованість за договором склала 6 547 000 грн, які позичальник зобов'язався повернути до 24 листопада 2010 року ( п.1.1 ). Пунктом 1.2. вказаної додаткової угоди передбачено, що плата за користування кредитом у гривнях розраховується на основі процентної ставки в розмірі 22 % річних; пунктом 3.1 передбачено, що у разі порушення позичальником кредитних зобов'язань процентна ставка, вказана в п. 1.2. цього договору, підвищується на 2% річних з наступного календарного місяця ( Т.1 а.с. 21-24). 28.12.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Арма Факторинг» був укладений договір факторингу № 5298, а між ТОВ «Арма Факторинг» та ТОВ «Новіков і партнери» укладено Договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 012/06/2/316 від 23.06.2006 року , згідно яких ТОВ «Новіков і партнери» набуло прав кредитора ( Т.1 а.с. 32-40, 48-56). Відповідно ст. 553 ЦК України, порука є договором, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Ч.1 ст. 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, відстрочення виконання зобов'язання, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки , не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Пунктом 1.1. додаткової угоди від 25 листопада 2009 року до кредитного договору передбачалося, що надання додаткового кредиту в гривнях здійснюється за умови надання поручителем згоди на збільшення зобов'язань за договором. Відповідачем не надано, а в матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що позивач - поручитель [PERSON] давав свою згоду на зміни та доповнення до зазначеного кредитного договору за умови надання згоди на збільшення обсягу зобов'язань за договором. З вищевказаною додатковою угодою від 25.11.2009 року позивач [PERSON] як поручитель ознайомлений не був, та останню не підписував. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 30 червня 2011 року солідарно стягнуто з позичальника та [PERSON] як поручителя заборгованості за кредитним договором від 23 червня 2006 року № 012/06-2/316 в розмірір 6833269, 55 коп. та понесені судові витрати. Рішення набрало законної сили. ( Т.1 а.с188-190). Однак дане рішення суд до уваги не приймає, оскільки обставини пов'язані з припиненням поруки , внаслідок укладення додаткової угоди до кредитного договору 25.11.2009 року не були предметом розгляду справи про стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ч. 1 ст. 559, ч. 1 ст. 598 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. З - 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Отже враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] є такими, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню, а заперечення відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» спростовуються вище переліченими доказами. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати , пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права , несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин позивач та його представник надали до суду договір про надання правової допомоги та процесуальне представництво, розрахунок розміру гонорару, квитанцію до прибуткового касового ордера та копію книги обліку доходів та витрат, разом з тим позивачем та його представником наданий розрахунок розміру гонорару є не конкретизованим, а копія книги обліку та доходів є неналежною фотокопією, з якої неможливо прочитати її зміст. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Вказані вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене,

Outcome: partial