Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 26 лютого 2008 року між ним та відповідачкою був укладений кредитний договір № 001-14960-260208, відповідно до якого банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб відновлювальну відкличну кредитну лінію та на день укладення договору встановив на її рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 2 500 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, а остання отримала право на неодноразове використання коштів в межах ліміту та зобовязалася вчасно частинами (по 7 % щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти), а саме до 31 березня 2008 року в розмірі 0,0001 % річних, а з 01 квітня 2008 року - 19,90 % річних, плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 2,99 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обовязкового мінімального платежу, але не менше 50 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісії виконувала не належним чином в звязку з чим станом на 06 липня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по поточному кредиту в розмірі 551,30 грн., по простроченій частині кредиту 78,43 грн., по сплаті процентів - 587,88 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, проте в матеріалах справи є заява представника про розгляд справи без його участі та повне підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на повне виконання нею умов кредитного договору та відсутність кредитної заборгованості. Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 26 лютого 2008 року ТОВ «Комерційний банк «Дельта»» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] договір на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки за № 001-14960-260208 в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб відновлювальну відкличну кредитну лінію та на день укладення договору встановив на її рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 2 500 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, а остання отримала право на неодноразове використання коштів в межах ліміту та зобовязалася вчасно частинами (по 7 % щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти), а саме до 31 березня 2008 року в розмірі 0,0001 % річних, а з 01 квітня 2008 року - 19,90 % річних, плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 2,99 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування її, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обовязкового мінімального платежу, але не менше 50 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен в повному обсязі (в тому числі достроково) повернути отримані кошти, сплатити іншу заборгованість, неустойку, відшкодувати позикодавцю збитки. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії. В звязку з цим станом на 06 липня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по поточному кредиту в розмірі 551,30 грн., по простроченій частині кредиту 78,43 грн., по сплаті процентів 311,96 грн., по сплаті комісії 275,92 грн., по сплаті неустойки 225 грн., що знайшло своє повне підтвердження помісячним розрахунком боргу. Водночас відповідачкою не надано жодних доказів, що б спростували наявність та розмір вказаної заборгованості. З наданого банком розрахунку вбачається, що нарахування проводилося виходячи з узгоджених між сторонами умов кредитного договору з врахуванням внесених позичальником коштів та передбаченим п. 3.8 кредитного договору порядком розподілу внесених коштів. Судом встановлено, що банк з невідомої причини без узгодження з позичальником, без відповідної правової або договірної підстави перерозподілив заборгованість шляхом списання нарахованого позичальнику боргу по комісії взамін включення цих сум до заборгованості в якості процентів. Разом з тим, це жодним чином не вплинуло на загальний розмір заборгованості, який є обґрунтованим та підтвердженим, а також не впливає на суть та обґрунтованість вимог банку. Проте позов не містить вимогу про стягнення неустойки, а тому в межах вимог та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість по кредиту, процентам, комісії, а всього в розмірі 1 217,61 грн. В силу вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь державного бюджету також підлягають стягненню судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved