Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] Фазель про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої наслідками дорожньо транспортної пригоди. Позовна заява мотивована тим, що 21 липня 2015 року біля 11 год. 50 хв. в м. Вінниці по вул. Келецькій переходячи по пішохідному переходу перехрестя з вул. Шевченка позивач потрапив в дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої на нього було здійснено наїзд автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] По даному факту слідчим відділом ДТП СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області 21.07.2015 року було розпочато кримінальне провадження №12015020010004799 за ознаками злочину передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України. В результаті скоєного на позивача наїзду він отримав згідно заключення судово-медичного експерта № 1090 від 20.08.2015 року тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закрита черепно-мозкова травма-струс головного мозку, рвана рана правої вушної раковини, забій мяких тканин та садна голови, множинні забої та садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. 8.09.2015 року кримінальне провадження відносно водія [PERSON] було закрито. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 1.10.2015 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Зокрема, судом було встановлено, що Відповідач [PERSON] 21.07.2015 року о 11-50 гол., в м. Вінниці по вул. Келецька в напрямку вул. [PERSON], керував автомобілем [NUMBER], порушуючи п. 18.4 ПДР України, знаходячись в районі нерегульованого перехрестя з вул. Шевченка, не переконався, що перед передньою частиною невстановленого тролейбуса, який зупинився в правій смузі попутного напрямку руху, перед розміткою нерегульованого пішохідного переходу, справа-наліво проїздну частину перетинав пішохід [PERSON], внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на нього. Таким чином вина водія [PERSON] повністю доведена. В результаті скоєного на позивача наїзду 21.07.2015 року він був доставлений швидкою медичною допомогою в МКЛ ШМД м. Вінниці де був госпіталізований в хірургічне відділення. Та перебував на лікуванні до 28.07.2015 року, після чого був виписаний під нагляд лікарів. За час перебування на стаціонарному лікуванні в лікарні позивачем було витрачено на придбання ліків для проходження лікування, відповідно до чеків кошти в сумі 5 125 грн. 29 коп. У звязку із завданням позивачу відповідачем тілесних ушкоджень він зазнав і моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю, емоційних та душевних стражданнях і хвилюваннях. Моральну шкоду позивач цінив в сумі 30\~000 гривень. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його адвокат [PERSON] підтримали позов, обґрунтовуючи його викладеними в ньому обставинами, просили суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про розгляд справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить оголошення в газеті «Вінниччина». Суд, вирішив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову приймаючи до уваги наступне. По справі встановлено, що [PERSON] 21.07.2015 року о 11-50 гол., в м. Вінниці по вул. Келецька в напрямку вул. [PERSON], керував автомобілем [NUMBER], порушуючи п. 18.4 ПДР України, знаходячись в районі нерегульованого перехрестя з вул. Шевченка, не переконався, що перед передньою частиною невстановленого тролейбуса, який зупинився в правій смузі попутного напрямку руху, перед розміткою нерегульованого пішохідного переходу, справа-наліво проїздну частину перетинав пішохід [PERSON], внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на нього. Відповідно до постанови слідчого з розслідувань ДТП СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області [PERSON] від 08.09.2015 року про закриття кримінального провадження ушкодження отримані потерпілим відносяться до легких тілесних ушкоджень, тому в діях водія [PERSON] склад злочину передбачений ст.. 286 КК України відсутній, а кримінальне провадження закрито. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 13.10.2015 року. Згідно заключення судово-медичного експерта № 1090 від 20.08.2015 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: закрита черепно-мозкова травма-струс головного мозку, рвана рана правої вушної раковини, забій мяких тканин та садна голови, множинні забої та садна тулуба, верхніх та нижніх кінцівок. В результаті скоєного на позивача [PERSON] наїзду 21.07.2015 року він був доставлений швидкою медичною допомогою в МКЛ ШМД м. Вінниці де був госпіталізований в хірургічне відділення та перебував на лікуванні до 28.07.2015 року, після чого був виписаний під нагляд лікарів. За час перебування на стаціонарному лікуванні в лікарні позивачем було витрачено на придбання ліків для проходження лікування, відповідно до чеків кошти в сумі 5 125 грн. 29 коп., що підтверджується матеріалами справи, що на думку суду підлягає до стягнення з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди Позивач також просив стягнути на його користь 30 000 грн. моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих завязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу, приймає до уваги конкретні обставини справи, характер заподіяної шкоди, ступень та тривалість моральних страждань позивача, тому суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню в сумі 5 000 гривень. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд оцінює докази наявні в справі, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно і всебічно зясовує обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до ст.213 ЦПК України. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справу на підставі доказів, поданими сторонами. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої винесено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати при оплаті судового збору в розмірі 551,20 гривень. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правову допомогу. Враховуючи наведене,

Outcome: partial