overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через взаємні непорозуміння та постійні сварки, спільне господарство не ведеться з травня 2015 року. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про день та час слухання справи в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 23 лютого 2001 року, який зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Красилівського районного управління юстиції, актовий запис № 35. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей Христину [INFO] та Данііла [INFO]. Відповідно до ст. 3, 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з травня 2015 року. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, за час примирення сімейних відносин не відновили, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Позивач вказала що спору щодо спільного майна не має. Неповнолітні діти залишаються проживати разом з матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться з 2010 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день та час слухання справи в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 жовтня 2001 року, який зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Хмельницького міського управління юстиції, актовий запис № 1586. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з 2010 року. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Позивач вказала що спору щодо спільного майна не має. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через несумісність характерів, різні погляди на життя, шлюб та сімю, через що постійно виникають сварки, у звязку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим, спільне господарство не ведеться з квітня 2015 року. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21 січня 2012 року, який зареєстрований в відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, актовий запис № 49. Від шлюбу мають доньку Олександру [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з квітня 2015 року. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не вживають ніяких заходів, що вони тривалий час не підтримують сімейних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач проти розірвання шлюбу не запереує, а тому суд вважає, що подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їх дитини, виходячи з чого є всі підстави розірвати шлюб. Неповнолітня дитина залишається проживати разом з матірю. Позивач та відповідач вказали що спору щодо спільного майна не має. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В серпні 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Росохацької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вони вказали, що 21 квітня 2000 року в с. Росохач Чортківського району померла мати [PERSON] [PERSON], 23 вересня 2014 року помер його батько [PERSON]. Його дружина та мати позивача [PERSON] [PERSON] померла 22 квітня 2007 року. Кожному із спадкодавців належало по 1/5 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по вул. Галицькій, 1 в с. Росохач Чортківського району. У звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно державний нотаріус надав письмову відмову щодо оформлення спадщини. Тому позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування після смерті його батьків, а позивач [PERSON] на 1/5 частину вказаного будинку після смерті своєї матері. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача Росохацької сільської ради Чортківського району в судове засідання не зявився, від сільської ради надійшла заява, в якій просять справу розглядати за відсутності представника, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 21 квітня 2000 року та 23 вересня 2014 року померли мати та батько позивача [PERSON], 22 квітня 2007 року померла мати позивача [PERSON], після їх смерті позивачі відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцями їх майна і спадщина належить їм з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачами право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В серпні 2015 року позивачі [PERSON]Т та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Нараївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначили, що будинковолодіння по вул. Молодіжній, 18, в с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області належало їх бабі - [PERSON] та їх матері [PERSON], кожному з них належало по 1/2 частки будинковолодіння. 29 грудня 1997 року в селі Нараїв Бережанського району померла [PERSON], після смерті, якої спадщину прийняла [PERSON], як спадкоємиця І черги, яка проживала разом із спадкодавцем на момент смерті. Внаслідок чого [PERSON] належало ціле будинковолодіння по вул. Молодіжній, 18, в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області. 27 січня 2015 року в селі Нараїв Бережанського району померла [PERSON], яка відповідно до заповіту посвідченого 26 січня 2015 року секретарем Нараївської сільської ради за реєстровим номером 7, заповіла житловий будинок, господарські будівлі, земельну присадибну ділянку, що знаходиться по вул. Молодіжній, 18, синові [PERSON] [INFO], який проживає в м. Тернопіль та дочці [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO] в рівних частках. Спадщину після смерті [PERSON]П вони прийняли, подавши відповідні заяви, однак оформити спадщину на будинковолодіння виявилося неможливим і їм було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує просить визнати за ним [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку будинковолодіння в с. Нараїв по вул. Молодіжна, 18, що належала [PERSON], яка померла 27 січня 2015 року в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримує просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку будинковолодіння в с. Нараїв по вул. Молодіжна, 18, що належала [PERSON], яка померла 27 січня 2015 року в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області. Представник відповідача [PERSON] позов визнає. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), до ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями і спадщина належить їм з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

В серпні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 28 січня 2015 року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вулиці Молодіжна, 32 в селищі Немішаєве Бородянського району Київської області. Оскільки при житті їх батько не оформив право власності на вказаний будинок вони не можуть отримати його у спадок. Тому просили \~ визнати за ними в рівних частках право власності на будинок № 32 по вулиці Молодіжна в селищі Немішаєве Бородянського району в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] селищна рада в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без участі її представника, проти позову заперечень не має. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 січня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняли його діти: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.12), про народження (а.с.10), листом приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.16). З копії будівельного паспорта вбачається, що [PERSON] являється забудовником житлового будинку №32 вулиці Молодіжна в селищі Немішаєве Бородянського району Київської області, що підтверджується витягом з рішення № 73 від 20 червня 1991 року (а.с.22), витягом з рішення №28/8 від 14 травня 1991 року (а.с.24), копією наказу № 536 від 13 травня 1991 року (а.с.25) та копією акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.26) З копії довідки №1111 від 29 липня 2015 року виданої виконкомом [PERSON] селищної ради вбачається, що на день смерті [PERSON] проживав разом з дітьми в будинку № 32 по вулиці Молодіжна в селищі Немішаєве Бородянського району Київської області (а.с.15). З листа приватного нотаріуса Бородянського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок № 32 по вулиці Молодіжна в селищі Немішаєве Бородянського району, оскільки на нього не зареєстроване право власності (а.с.16). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачами в порядку спадкування за законом право власності на спірний будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 12 вересня 2012 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, проте вона має нерегулярний характер. Тому [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони з 12 вересня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує матеріальне становище сторін, дитини та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 487 гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказувала, що є наймачем квартири [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстрований її син [PERSON] З березня 2014 року він не проживає в квартирі, створив сім»ю і змінив місце проживання, фактично проживає [INFO]. Добровільно відповідач [PERSON] не бажає зніматись з реєстраційного обліку, що порушує її права як наймача, оскільки всі витрати по утриманню квартири лягають на неї. Позивачка прохала суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 26 вересня 2006 року наймодавець Білицька селищна рада надала наймачу [PERSON] та членам її сім»ї квартиру [ADDRESS] ( а.с.6). Згідно акту обстеження житлових умов від 03.08.2015 року [PERSON] в квартирі не проживає більше року, а проживає із своєю дружиною по вулиці Радянській,14( а.с.9). Свідок [PERSON] пояснила суду, що проживає по-сусідству з позивачкою. ЇЇ син [PERSON] в квартирі не проживає більше року. Створив сім»ю і проживає із дружиною в іншому місці. Згідно ч.2 ст.107Житлового Кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім»ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Оскільки відповідач створив сім»ю в іншому місці , фактично проживає в [INFO], в квартирі не проживає більше року, то суд вважає його таким, що втратив право користування квартирою. Позовні вимоги позивачки про зобов»язання Кобеляцький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про втрату права користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у реалізації права власності на майно та виселення із житлового будинку. Відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України у зв»язку зі складністю справи суд вважає можливим оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 13 травня 2011 року у виконавчому комітеті Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 02, шлюб у обох перший. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, з березня 2012 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причинами розпаду сімї стали абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння, вони втратили повагу один до одного, їх шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, з березня 2012 року вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони з березні 2012 року остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду сім'ї сторін стали абсолютно протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, вони перестали розуміти один одного, втратили почуття поваги та любові один до одного, їх шлюб носить лише формальний характер, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матірю [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved