Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 13 січня 2016 року помер його брат [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 3,1889 га, розташована на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер 2323355100:19:001:0027, вартістю 128801,00 гривень, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №099076 від 4 липня 2005 року. Після смерті [PERSON], позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але, оскільки правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на земельну ділянку, має виправлення, яке є незастережним, це не дозволяє отримати йому свідоцтво про право на спадщину, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Запорізькій області серія І-ЖС №343566, 13 січня 2016 року (а.с. 5). Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON], виданого у с. Михайлівка Райбюро ЗАГС Запорізької області 14 грудня 1955 року, матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], про що 14 грудня 1955 року був складений актовий запис № 159 в с. Михайлівка райбюро ЗАГС Запорізької області (а.с. 8). Згідно Свідоцтва про одруження, [PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб із [PERSON], [INFO], 22 вересня 1957 року, про що 22 вересня 1957 року був складений актовий запис №112 у с. Михайлівка райбюро ЗАГС Запорізької області. Після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «Оперук» (а.с. 8). Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON], виданого Райбюро ЗАГС Запорізької області у с. Михайлівка 08 липня 1958 року, матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], про що 08 липня 1958 року був складений актовий запис № 146 в с. Михайлівка райбюро ЗАГС Запорізької області (а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON], [INFO], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського району 18 квітня 1994 року, [PERSON] померла 16 квітня 1994 року, про що 18 квітня 1994 року був складений актовий запис № 84 відділом реєстрації актів громадянського стану Михайлівського району (а.с. 7). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗП №099076, виданого на підставі розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 21 квітня 2005 року №191, зареєстрованого за №010527301294 від 04 липня 2005 року, земельна ділянка площею 3,1889 га, розташована на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер - 2323355100:19:001:0027, вартістю 128801,00 гривень, дійсно належить [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки Управління Держгеокадастру в Запорізькій області про вартість земельної ділянки, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЗП №099076, площею 3,1889 га, кадастровий номер - 2323355100:19:001:0027, вартість вказаної земельної ділянки складає 128801,00 гривень (а.с. 10). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. У свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 13 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його рідного брата [PERSON]. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 13 вересня 2016 року за вих. № 694/62-2016/02-14, [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,1889 га, яка розташована на території [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області, кадастровий номер ділянки 2323355700:19:001:0027, після смерті 13 січня 2016 року його брата [PERSON], який проживав за адресою: [INFO], у звязку з тим, що у правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на земельну ділянку, вказаний кадастровий номер земельної ділянки 2323355700:19:001:0027, у якому зроблено виправлення. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року, визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом у суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON], позивач прийняв спадщину, проте оформити своє право він не може через те, що у правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на земельну ділянку, вказаний кадастровий номер земельної ділянки 2323355700:19:001:0027, у якому зроблено виправлення без будь-якого застереження, це не дозволяє отримати йому свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved