Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

В позові йдеться про те, що відповідно до розпорядження голови Великоберезнянської РДА № 213 від 28.11.2014 р. неповнолітнім [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Пізніше на підставі розпоряджень голови Великоберезнянської РДА №№ 118, 137 від 09.07.2015 р., 27.08.2015 р. було створено дитячий будинок сімейного типу на базі родини [PERSON] та передано неповнолітніх [PERSON] на виховання та спільне проживання до цього дитячого будинку. В позові позивач зазначила, що біологічним батьком дітей є померлий [INFO] [PERSON], з яким мати дітей [PERSON] проживала в цивільному шлюбі в будинку діда [PERSON] - [PERSON] в [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] за час свого життя не склав заповіту, спадкоємців першої черги немає, єдиним спадкоємцем другої черги є рідний брат забудовника [PERSON] - [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини на користь неповнолітніх дітей-сиріт [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (праправнуків [PERSON]). Позивач [PERSON] просить визнати право спільної власності за неповнолітніми дітьми-сиротами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями за законом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування) в рівних частках. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Ільчук І.М. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, подала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Представники третіх осіб без самостійних вимог також в судове засідання не з'явилися, подали зави про розгляд справи без їхньої участі, не заперечили проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи з наступного. З виданого Виконавчим комітетом Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.08.2013 р. вбачається, що [PERSON] помер [INFO] З повідомлення начальника Великоберезнянського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ в Закарпатській області Ревай О.І. від 05.12.2017 р. № 1869/14.2-24 вбачається, що [PERSON], [INFO] помер [INFO] (складений виконкомом Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області актовий запис про смерть № 4 від 25.01.2012 р.); [PERSON], [INFO] помер [INFO] (складений виконкомом Костринської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області актовий запис про смерть № 16 від 18.10.2016 року), а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлому під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. З виданої Костринською сільською радою довідки № 246/02-07 від 21.06.2017 р. вбачається, що після смертей [PERSON] 2012 року, [PERSON] 2013 року та [PERSON] 2016 року в будинку [ADDRESS] ніхто не прожаває. Родичі померлих із заявами про оформлення права власності на спадкове майно в сільську раду не зверталися. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного державного нотаріального округу Гончар Т.М. від 09.08.2017 року № 103/01-16, представнику позивача - адвокату Ільчук І.М. було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок у [PERSON] (померлого) не виникло. З повідомлення сільського голови Сегеди І.С. № 225/02-07 від 31.05.2017 року вбачається, що згідно погосподарської книги головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] був померлий 2012 р. [PERSON]. На момент смерті [PERSON] з ним в будинку проживали [PERSON] та [PERSON]. В погосподарському обліку сільської ради громадянина [PERSON] не значиться - він [PERSON]. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved