Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в обґрунтування якого вказав, що 19.09.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «ВТБ Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №190-1-2008/03. 20.03.2009 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 7-1-2009/03 до кредитного договору №190-1-2008/03, яким було викладено в іншій редакції п.8.2 Кредитного договору. 07.09.2009 року було укладено договір про внесення змін № 190-1-2008/03-ДУ-1 до кредитного договору, яким було викладено в іншій редакції та доповнено пункти Кредитного договору (погашення кредиту). Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 22180 доларів США зі сплатою 16 відсотків річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк до 18 вересня 2015 року або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором. Згідно п.5.1 Кредитного договору Відповідач зобов'язався погашати кредит та проценти за користування кредитом щомісячно в розмірі та порядку, встановленому Кредитним договором. Однак, відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконав, а саме прострочив сплату чергових частин зобов'язання і станом на 24.03.2015 року його заборгованість становить 3600,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 24.03.2015 року становить 83360,93 грн., з яких: 1226,50 доларів США - поточна заборгованість; 1326,02 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом; 15,85 доларів США - 3 відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; 41,97 доларів США - сума простроченої заборгованості за відсотками; 50 центів США - 3 відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків; 8,82 доларів США - сума заборгованості за нарахованими відсотками за період з 18.03.2015 -24.03.2015 року; 981,26 доларів США (еквівалент 22716,04грн.) - пеня в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. В зв'язку з порушенням умов Кредитного договору на адресу відповідача листом № 3105/1-2.25 від 02.04.2015 року направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми заборгованості, яка не була виконана позичальником у встановлений строк. А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3600,92 долари США та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання про слухання справи за його відсутності та заяву про зміну позовних вимог, згідно якої просив у зв'язку з погашенням позивачем заборгованості по тілу кредиту та відсоткам стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 14.12.2015 року в сумі 68979 грн., з яких: 1116,21грн - 3% річних, нарахованих в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків; 67862,79 грн. - пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення пені в розмірі 1000грн. Просив зменшити розмір пені, оскільки: відповідач повністю погасив заборгованість по тілу кредиту та відсотках; розмір нарахованої пені є непропорційно великим порівняно із загальною заборгованістю [PERSON] перед позивачем, який не надав жодних доказів, які б підтверджували заподіяння йому збитків, а також враховуючи, що відповідач сплачував заборгованість в доларах США. Окрім наведеного, просить врахувати, що на утримані відповідача перебуває мати - [PERSON], [INFO], пенсіонерка, яка хворіє та невеликий розмір доходів відповідача. Також представник відповідача подав заяву про застосування позовної давності, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 67862,79 грн. за період з 19.10.2011 року по 14.12.2015 року, а згідно із п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «ВТБ Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №190-1-2008/03, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 22180 доларів США строком до 18 вересня 2015 року зі сплатою 16% річних за користування кредитом. Згідно п.8.2 Кредитного договору погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 264,05 доларів США, починаючи з жовтня 2008 року. 20.03.2009 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 7-1-2009/03 до кредитного договору №190-1-2008/03, яким було викладено в іншій редакції п.8.2 Кредитного договору, згідно якого погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 264,05 доларів США, починаючи з жовтня 2008 року. В період з квітня 2009 року по серпень 2009 року (включно) погашення кредиту не здійснюється. Починаючи з вересня 2009 року погашення кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами в розмірі 281,57 доларів США. 07.09.2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 190-1-2008/03-ДУ-1 до кредитного договору, яким було викладено в іншій редакції та доповнено пункти Кредитного договору (погашення кредиту). Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №190-1-2008/03 від 19.09.2008 року; додатковим договором № 7-1-2009/03 від 20.03.2009 року; договором про внесення змін № 190-1-2008/03-ДУ-1 від 07.09.2009 року; статутом ПАТ «ВТБ Банк». Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.4.3 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки у разі: затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або сплати процентів, щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків; несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків суми кредиту; якщо позичальник не погодився із запропонованим розміром процентів, згідно п.4.6 цього Договору; ненадання Банку у встановлений строк документів, передбачених п.5.3 цього договору, та/або надав підроблені документи або документи, що містять неправдиві відомості; порушення заставодавцем зобов'язань за договором, що забезпечує виконання позичальником зобов'язань за цим договором; порушення Позичальником п.5.10 Кредитного договору при здійсненні тимчасового вивезення транспортного засобу (автомобіля), що є предметом застави, за межі України; порушення позичальником будь-яких інших зобов'язань за кредитним договором. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Згідно п.10.5 Кредитного договору він вступає в дію з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1ст.611 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3ст.549 ЦК України). Згідно п.9.1 Кредитного договору з урахуванням змін внесених договором про внесення змін №190-1-2008/03-ДУ-1 від 07.09.2009 року у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування згідно умов Договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки. При цьому, пеня сплачується виключно в національній валюті за офіційним курсом Національного банку України на дату сплати. Відповідно до ч.2 ст.625ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач умови кредитного договору №190-1-2008/03 від 19.09.2008 року належним чином не виконував, неналежним чином здійснював погашення кредиту та сплату процентів за його користування, внаслідок чого станом на 14.12.2015 року його заборгованість перед позивачем становить 68979 грн., яка складається із: 1116,21грн - 3% річних, нарахованих за період з 19.10.2011 року по 14.12.2015 року, в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків; 67862,79 грн. - пені, нарахованої за період з 19.10.2011 року по 14.12.2015 року, у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення, що підтверджується розрахунками наданими позивачем, з яким суд погоджується. Представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача в частині стягнення нарахованої пені за період з 19.10.2011 року по 17.12.2014 року, оскільки вказані вимоги заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності встановленого п.1ч.2 ст.258 ЦК України. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно частин 1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до частин 1,3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Перебіг позовної давності щодо заборгованості за кредитним договором почався 19.10.2011 року. Після цієї дати відповідач частково погашав заборгованість за кредитом та відсотками, що вбачається з наданих позивачем розрахунків, тобто вчиняв дії, які свідчать про визнання ним свого обов'язку, що переривало позову давність за вимогою банку про стягнення заборгованості по кредиту та відсотками. Однак, визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, сама по собі не свідчить про визнання ним також і додаткових вимог кредитора, зокрема щодо стягнення неустойки (пені). Матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем свого боргу з пені, а тому враховуючи вищевикладене, при вирішенні даної позовної вимоги суд прийшов до висновку про застосування спеціальної позовної давності в один рік згідно зі ст. 258 ЦК України, яка щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду, а саме щодо вимог позивача про стягнення пені за період з 19.10.2011 року по 09.08.2014 року включно, розмір якої становить 3647,59грн.. А отже, розмір пені за період з 10.08.2014 року по 14.12.2015 року становить 64215,20грн. (67862,79грн. - 3647,59грн.) Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. [PERSON] протягом місяця після закінчення терміну дії договору повністю сплатив заборгованість за тілом кредиту та відсотках, має на утриманні мати пенсіонерку - [PERSON], [INFO], яка хворіє і протягом 2015 року тричі перебувала на стаціонарному лікуванні, отримує невелику заробітну плату, що підтверджується свідоцтвом про народження відповідача, виписними епікризами, довідкою про доходи, суд приходить до висновку що розмір пені з підстав, передбачених ч. 3 ст. 551 ЦК України, слід зменшити до 5000 грн.. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON], неналежним чином виконував умови кредитного договору №190-1-2008/03 від 19.09.2008 року, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 6116,21 грн.: 5000 грн. - пені, у зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту; 1116,21грн - 3% річних, нарахованих за період з 19.10.2011 року по 14.12.2015 року, в зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача в сумі 73,94 грн. (68979 грн./100% = 689,79 грн.; 6116,21 грн./ 689,79 грн. = 8,87%; 833,61грн./100%х8,87% = 73,94 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial