Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В позові позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 25.02.1995р. у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №342. В судове засіданні сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просила після розірвання шлюбу не змінювати її прізвище на дошлюбне та не відшкодовувати їй понесені судові витрати. Відповідач надав суду заяву, в якій також просив розглянути справу у його відсутність та зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, визнає обставини викладені в позовній заяві. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 25.02.1995р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.16). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 02.03.2006р.н., що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 6). На теперішній час сім'я фактично розпалася, вважають, що примирення між ними не можливе. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України, відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. Спору з приводу місця проживання дитини та порядку участі батьків у вихованні та її матеріальному забезпеченні між сторонами немає. За взаємною згодою подружжя після розірвання шлюбу дитина проживатиме з відповідачем. Зазначені обставини справи визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК, не підлягають доказуванню. В добровільному порядку відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, а тому позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник зі шлюбних відносини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Згідно ст.110 СК один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивача, це не відповідатиме її інтересам і не матиме результату. Також суд враховує, що з моменту звернення позивача до суду минув місяць, а сторони не змінили свого ставлення до питання збереження шлюбу. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи заяву позивачки, суд вважає за необхідне її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивачки про покладання судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved