Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2012 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя у них не склалось. Між ними постійно виникали непорозуміння, відповідач періодично зловживав спиртними напоями і на цьому ґрунті вчиняв скандали, неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не регулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не цікавиться життям та здоровям сина, а вона сама не може матеріально утримувати дитину, оскільки перебуває у декретній відпустці. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання малолітнього сина з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на дитину до досягнення сином повноліття та аліменти на її утримання в розмірі по 400,00 грн. щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку. Відповідач в судове засідання не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2012 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №081586 виданим 05 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05 жовтня 2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2012 року жовтня місяця 05 числа зроблено відповідний актовий запис за №1236. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка Жакун, дружини Жакун. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №202498 виданим 06 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 30 січня 2014 року в м.Рівне, про що 06 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис за №345. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Протягом значного часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Як пояснила позивач, у звязку зі зловживанням відповідачем спиртними напоями, у їх сімї часто виникали сварки та конфлікти. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Від надання терміну для примирення позивач в судовому засіданні відмовилась, перспектив для збереження сімї не вбачається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що відповідач не подав до суду заперечень про те, що малолітній син сторін після розірвання шлюбу буде проживати з матірю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2015 рік прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 вересня - 1167 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання малолітнього сина позивачу не надає, працездатний, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Однак, на думку суду, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача є завищеним, і тому урахуванням вимог розумності та справедливості, діючи в інтересах обох сторін та дитини, а також те, що батьки зобовязані порівну утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти на утримання сина в розмірі 600,00 грн., що буде пропорційно встановленому законодавством прожитковому мінімуму дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною коштів, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі по 400,00 грн. до досягнення дитиною трьох років підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved