Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про повернення коштів банківських вкладів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем ПАТ «Банк «Фінаси та кредит» були укладені договір банківського вкладу від 09.12.2014 року «Стандарт» на суму - 382 долари США, на які за умовами п.1.2 договору нараховуються відсотки за їх користування, що станом на 09.07.2015 року нараховано - 18,55 доларів США. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути кошти, однак отримала відмову у виплаті коштів. Тобто, станом на момент складання позовної заяви відповідач не повернув позивачу грошові кошти в сумах - 382 долари вкладу та 18,55 доларів відсотків. З врахуванням невиконання своїх зобов»язань позивач просив також суд у відповідності до вимог ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню в розмірі 3% вартості послуги в сумі - 573 долари США та 3% річних в сумі - 1,57 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи суд не повідомив, в зв'язку із чим суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за письмовою згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 09.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» №300937/77047/7-14 строком до 09.07.2015 року, відповідно до якого позивач внесла на депозитний рахунок кошти в сумі - 382 долари США, а відповідач згідно п.1.2 зобов»ячався сплачувати проценти за його користування в розмірі - 11% річних і за вимогами Розділу №4 повернути кошти вкладу і проценти за його користування (а.с.6-10). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно пояснень представників позивача, позивач неодноразово зверталася в усному порядку до відповідача з вимогою повернути кошти. Оскільки на неодноразові усні звернення позивача відповідач кошти не повернув, в липні 2015 року позивач звернулася письмово із заявами про повернення коштів, однак відповіді на заяву відповідачем надано не було (а.с.11-12). Згідно з інформацією, розміщеною 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного Банку України відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». Національний банк України наголошує, що 93,2% (234 тисячі осіб) усіх вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримають свої вклади в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) суму 200 тис. грн. Клієнти з більшими обсягами вкладів отримають їх у межах суми, гарантованої Фондом. Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. При цьому, частина 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) визначає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Частина 2 статті 26 Закону передбачає, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону). Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.1 ст.27 Закону). Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч.3 ст.27 Закону). Отже, так як на даний час Законом передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківської установи, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача банківського вкладу, відсотків та інших нарахувань, пов»язаних із невиплатою вкладу.

Outcome: dismissed