Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] 09.11.2002р.н. та [PERSON] 23.06.2014р.н., в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до 23.06.2017 року. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання дітей. Просив відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на її утримання. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачка отримує державну соціальну допомогу, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Вважає, що він не зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001р.. Від шлюбу сторони мають двох дітей, [PERSON] - 09.11.2002р.н. та [PERSON] 23.06.2014р.н., що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження /а.с.9, 10/. На теперішній час сторони проживають разом, але фактично не ведуть спільного господарства і вирішують питання щодо окремого проживання. Діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку не надає позивачці достатньої матеріальної допомоги задля належного забезпечення потреб їх дітей. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до 23.06.2017р.. Розмір доходів позивачки складає 1075грн на місяць, що є державною соціальною допомогою, яка виплачується при народженні дитини. Відповідач є здоровою працездатною людиною, має стабільний дохід в середньому розмірі 8000грн на місяць у вигляді заробітної плати та не має зобовязань з утримання інших осіб. Зазначені обставини сторони визнають, а тому в контексті положень ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Тож між сторонами існує спір, який виник з сімейних правовідносин із забезпечення утримання дружини та дитини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Розглядаючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей суд виходить з наступного. Згідно ст.180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог позивачки щодо визначення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів. Враховуючи обставини справи суд вважає, що 1/3 частка доходів відповідача є належним та достатнім розміром аліментів, які необхідні на утримання двох неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки суд зауважує наступне. Частиною 9 статті 7 СК передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 8 цієї статті СК визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст.75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною першою статті 76 СК передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Таким чином, суд вважає, що позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення їх молодшою донькою трирічного віку, тобто до 23.06.2017р.. Проте, обовязковою умовою надання позивачці утримання від відповідача є можливість відповідача надавати таку допомогу. Враховуючи, що відповідач має стабільний середньомісячний дохід в розмірі 8000грн, суд вважає, що він має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці. Проте, позивачкою не вмотивовано належним чином необхідність визначення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від доходів відповідача. З урахуванням обставин справи задля забезпечення реалізації права позивачки на утримання суд вважає за належне та достатнє визначити розмір аліментів на її утримання на рівні 1/8 частки доходів відповідача, що у свою чергу відповідатиме засадам справедливості, добросовісності та розумності. Частиною 1 статті 191 СК передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то згідно ч.3 ст.88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в повному обсязі і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 551,20грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial