Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ державної реєстраційної служби Харківського РУЮ в Харківській області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку набувальної давності, за позовом третьої особи яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] до [PERSON], третя особа: Реєстраційна служба Харківського РУЮ Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за первинним позовом посилається на те, що 16 березня 1981 року [PERSON] у [PERSON] був придбаний завершений будівництвом житловий будинок за адресою : [ADDRESS]. В присутності свідків [PERSON] та [PERSON] позивач передала [PERSON] 4000 (чотири тисячі) карбованців в якості повної оплати за вказаний будинок, а [PERSON] передав ключі від нього. Цей факт підтверджується розпискою написаною власноручно [PERSON] від 16.03.1981 року. [PERSON] пояснив позивачу, що в 1974 році на підставі рішення виконкому Харківської районної ради йому було виділено земельну ділянку за адресою : [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку та було надано дозвіл на виконання будівельних робіт. Після отримання дозволу він приступив до будівництва та разом зі своєю дружиною [PERSON] побудував вказаний будинок згідно типового проекту, але не оформив право власності на нього належним чином. На підтвердження своїх слів [PERSON] надав позивачу рішення виконкому Харківської районної ради № 1453 від 05.09.1974 року про відведення йому земельної ділянки, типовий план забудови земельної ділянки, дозвіл на виконання будівельних робіт від 21.12.1974 року та договір від 12.03.1980 року укладений між Мерефянським виконкомом та [PERSON] про надання йому в безстрокове користування земельної ділянки площею 450 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. В усній формі позивач з [PERSON] домовились, що протягом 2-х місяців він оформить належним чином право власності на даний будинок та підготує всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. [INFO] року [PERSON] раптово помер та не встиг оформити право власності на будинок. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 30.04.1981 року. Під час купівлі будинку позивач носила прізвище [PERSON], а після реєстрації шлюбу з [PERSON] взяла прізвище [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 26.12.1987 року виданим Тимченківською селищною радою Готвальдівського району, Харківської області. З 16.03.1981 року по теперішній час даний будинок знаходиться в володінні позивача, але право власності на нього не оформлено. Даний факт підтверджується технічним паспортом складеним КП «ХРБТІ» та актом обстеження житлово-побутових умов від 04.12.2013 року складеним депутатом Мерефянської мірької ради Стадник О.В. Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно технічного паспорта складеного КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» зазначений будинок закінчено будівництвом в 1975 році. В обґрунтування своїх позовних вимог третя особа, що заявляє самостійні вимоги посилається на те, що в серпні 2013 року [PERSON] домовилася з [PERSON] про придбання в неї за 30000 гривень (тридцять тисяч гривень) належного їй житлового будинку літера «А-1», з верандою літера «а» та відповідними надвірними будівлями вбиральня літера «Г» і льохом літера «В» розташованих за адресою : [ADDRESS], який відповідач мав намір продати. В розмові сторони дійшли згоди щодо умов та ціни купівлі-продажу будинку. 15.09.2013 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з пропозицією укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку в простій письмовій формі та передати їй в якості оплати за нього 30000 (тридцять тисяч) гривень, натомість запропонувала негайно передати [PERSON] дане майно у фактичне володіння та зобов'язалася підготувати до 14.12.2013 року всі необхідні документи для подальшого нотаріального посвідчення договору. Свою пропозицію відповідач пояснила тим, що їй вкрай необхідні гроші на лікування. [PERSON] погодилася, і 15.09.2013 року між сторонами в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку «А-1», з верандою літера «а» та відповідними надвірними будівлями вбиральня літера «Г» і льохом літера «В» розташованих за адресою : [ADDRESS]. В договорі відповідач визнала факт продажу даного будинку та отримання від [PERSON] 30000 гривень (тридцяти тисяч гривень) в якості оплати за нього. Також в договорі відповідач зобов'язалася до 14.12.2013 року підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення даного договору і ми дійшли згоди, що о 10-й годині 14.12.2013 року з'явимося для нотаріального посвідчення даного договору до офісу приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Одразу після підписання вказаного договору відповідач звільнила даний будинок та передала його позивачу у фактичне володіння. 14.12.2013 року о 10-й годині позивач з'явилася для нотаріального посвідчення даного договору до офісу приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] за адресою : [ADDRESS], але відповідач не з'явилася ні в призначений час, ні пізніше та про причини неявки не повідомила. Пізніше [PERSON] зателефонувала позивачу та повідомила, що не готові документи які посвідчують її право власності на даний будинок, а в грудні 2013 року позивач дізналася, що [PERSON] звернулася з позовною заявою до Харківського районного суду Харківської області про визнання права власності на даний будинок. В зв'язку з вищевикладеним сторони змушені звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 16 березня 1981 року [PERSON] у [PERSON] був придбаний завершений будівництвом житловий будинок за адресою : [ADDRESS]. В присутності свідків [PERSON] та [PERSON] позивач передала [PERSON] 4000 (чотири тисячі) карбованців в якості повної оплати за вказаний будинок, а [PERSON] передав ключі від нього. Цей факт підтверджується розпискою написаною власноручно [PERSON] від 16.03.1981 року. [PERSON] пояснив позивачу, що в 1974 році на підставі рішення виконкому Харківської районної ради йому було виділено земельну ділянку за адресою : [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку та було надано дозвіл на виконання будівельних робіт. Після отримання дозволу він приступив до будівництва та разом зі своєю дружиною [PERSON] побудував вказаний будинок згідно типового проекту, але не оформив право власності на нього належним чином. На підтвердження своїх слів [PERSON] надав позивачу рішення виконкому Харківської районної ради № 1453 від 05.09.1974 року про відведення йому земельної ділянки, типовий план забудови земельної ділянки, дозвіл на виконання будівельних робіт від 21.12.1974 року та договір від 12.03.1980 року укладений між Мерефянським виконкомом та [PERSON] про надання йому в безстрокове користування земельної ділянки площею 450 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. В усній формі позивач з [PERSON] домовились, що протягом 2-х місяців він оформить належним чином право власності на даний будинок та підготує всі необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. [INFO] року [PERSON] раптово помер та не встиг оформити право власності на будинок. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 30.04.1981 року. Під час купівлі будинку позивач носила прізвище [PERSON], а після реєстрації шлюбу з [PERSON] взяла прізвище [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 26.12.1987 року виданим Тимченківською селищною радою Готвальдівського району, Харківської області. З 16.03.1981 року по теперішній час даний будинок знаходиться в володінні позивача, але право власності на нього не оформлено. Даний факт підтверджується технічним паспортом складеним КП «ХРБТІ» та актом обстеження житлово-побутових умов від 04.12.2013 року складеним депутатом Мерефянської мірької ради Стадник О.В. Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно технічного паспорта складеного КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» зазначений будинок закінчено будівництвом в 1975 році. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом. Згідно ч. 4 цієї ж статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу, між інших, може бути - визнання права. Згідно ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. Визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок літера «А-1» з верандою літера «а», вбиральнею літера «Г» та льохом літера «В» за адресою : [ADDRESS] не суперечить діючому законодавству, не порушує права, свободи та інтереси сторін та інших осіб. В серпні 2013 року [PERSON] домовилася з [PERSON] про придбання в неї за 30000 гривень (тридцять тисяч гривень) належного їй житлового будинку літера «А-1», з верандою літера «а» та відповідними надвірними будівлями вбиральня літера «Г» і льохом літера «В» розташованих за адресою : [ADDRESS], який відповідач мав намір продати. В розмові сторони дійшли згоди щодо умов та ціни купівлі-продажу будинку. 15.09.2013 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з пропозицією укласти договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку в простій письмовій формі та передати їй в якості оплати за нього 30000 (тридцять тисяч) гривень, натомість запропонувала негайно передати [PERSON] дане майно у фактичне володіння та зобов'язалася підготувати до 14.12.2013 року всі необхідні документи для подальшого нотаріального посвідчення договору. Свою пропозицію відповідач пояснила тим, що їй вкрай необхідні гроші на лікування. [PERSON] погодилася, і 15.09.2013 року між сторонами в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку «А-1», з верандою літера «а» та відповідними надвірними будівлями вбиральня літера «Г» і льохом літера «В» розташованих за адресою : [ADDRESS]. В договорі відповідач визнала факт продажу даного будинку та отримання від [PERSON] 30000 гривень (тридцяти тисяч гривень) в якості оплати за нього. Також в договорі відповідач зобов'язалася до 14.12.2013 року підготувати всі необхідні документи для нотаріального посвідчення даного договору і ми дійшли згоди, що о 10-й годині 14.12.2013 року з'явимося для нотаріального посвідчення даного договору до офісу приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Одразу після підписання вказаного договору відповідач звільнила даний будинок та передала його позивачу у фактичне володіння. 14.12.2013 року о 10-й годині позивач з'явилася для нотаріального посвідчення даного договору до офісу приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу [PERSON] за адресою : [ADDRESS], але відповідач не з'явилася ні в призначений час, ні пізніше та про причини неявки не повідомила. Пізніше [PERSON] зателефонувала позивачу та повідомила, що не готові документи які посвідчують її право власності на даний будинок, а в грудні 2013 року позивач дізналася, що [PERSON] звернулася з позовною заявою до Харківського районного суду Харківської області про визнання права власності на даний будинок. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ч. З ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно п. З ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян... Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦК України, суд залишає за рахунок сторін по справі.

Outcome: approved