Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Військової частини [NUMBER] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та виселення, треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування. Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача вказувала, що в казармі [ADDRESS] , що розташована на території військового містечка № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] та неповнолітні [PERSON] , 2003 року народження, та [PERSON] , 2008 року народження. Як свідчить сторона позивача, у відповідачів відсутні будь-які правові підстави для подальшого проживання в займаному приміщенні. Однак, незважаючи на відповідні попередження, відповідачі до теперішнього часу не виконали вимоги позивача та не звільнили житлове приміщення у казармі. Виходячи з викладеного, представник Військової частини [NUMBER] звернувся до суду з даним позовом, в якому, неодноразово уточнивши заявлені вимоги, остаточно просив суд усунути перешкоди у здійсненні Військовою частиною [NUMBER] права користування своїм майном та зобов`язати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звільнити приміщенням №№46,47,48 будівлі №1 військового містечка № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] \~ Представник Військової частини [NUMBER] у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які діють від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітніх дітей, у відкрите судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але при цьому відповідачі приймали участь в розгляді справи, заперечували проти задоволення позову. Представники Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з`явились, треті особи повідомлялись судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що будівля казарми [ADDRESS] , закріплена за Військовою частиною [NUMBER] та знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси. Згідно наказу начальника Одеського гарнізону від 18 червня 2012 року №3, відповідне військове містечко обліковується за номером «25м».\~ На виконання розпорядження Міністра оборони України та розпорядження начальника Одеського гарнізону №5896 від 27 липня 2015 року, командуванням Військової частини [NUMBER] готувались документи щодо виявлення безпідставно проживаючих осіб за адресою: [ADDRESS] , та вирішення питання про їх виселення як таких, що втратили зв`язок із ЗСУ та не мають відношення до МОУ.\~ За відомостями Військової частини [NUMBER] , відповідач [PERSON] є цивільним, не має відношення до ЗСУ та був визначений таким, що безпідставно займає жиле приміщення в казармі [ADDRESS] . Однак, як свідчать матеріали справи [PERSON] проходив службу у Збройних Силах України, працював у Військовій частині [NUMBER] машиністом котельних установ, оператором теплового пункту тощо, що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] від 25 липня 2000 року. При цьому згідно довідки командування Військової частини [NUMBER] №25/3/687 від 25 серпня 2009 року, [PERSON] проживає на території Військової частини [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , зі складом родини: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , 2003 року народження, син [PERSON] , 2008 року народження. Прізвище доньки сторін викладається як « [PERSON] », а не « [PERSON] » як то зазначено позивачем при зверненні до суду. Збройні Сили України відповідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про Збройні Сили України», ст.ст. 2, 10 Закону України «Про оборону України» це військове формування, на яке покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і неподільності. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснюється Міністерством оборони України, яке відповідно ст. 3 Закону України «Про збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління. Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном. Згідно ст. ст. 3, 4 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» майно з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Як встановлює ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи зокрема щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав і інтересів. При цьому предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. В процесі розгляду цивільної справи судом встановлено, що відповідачі не проживають в казармі [ADDRESS] , у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про те, що відповідачі чинять будь-які перешкоди у здійсненні Військовою частиною [NUMBER] права користування своїм майном. Відтак, між сторонами не існує спору щодо майнових прав позивача, відповідні права ніким не оспорюються. Не зважаючи на пропозиції суду в рамках сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ст. 10 ч.4 ЦПК України), обґрунтування позову, формулювання вимог та склад осіб, що, на переконання позивача, мають відповідати за позовом, не змінювались. Як зобов`язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Як зазначалось, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак в силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного, суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення вимог сторони позивача. У зв`язку із висновком суду про відмову у задоволенні даного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони позивача присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed