overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 20 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції за актовим записом № 1149, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в грудні 2016 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дитини немає. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 20 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції за актовим записом № 1149 /а.с.5/, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Артюх», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 20 червня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 7, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в червні 2015 через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на сімейні відносини та подальше сімейне життя. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо спільного майна, місця проживання та утримання дитини немає, оскільки дитина проживає з батьком. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 20 червня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 7 /а.с.6/, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]./а.с. 7/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та поваги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Деркач», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21 березня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 34, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в вересні 2014 року через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, відсутність довіри одне до одного, сварки, що призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дитини немає. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 21 березня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 34 /а.с.4/, від якого мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. /а.с.5/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Кишковар», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 24, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в липні 2017 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, втрату почуття довіри та любові. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів про поділ майна подружжя чи утримання дитини немає. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 21 вересня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 24 /а.с.4/, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Гальчинська», яке вона просить не змінювати після розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 640 гривень 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 404, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили у вересні 2016 року. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дитини немає. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 21 вересня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 404 /а.с.5/, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є подружня зрада та створення відповідачем нової сімї.. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Руденко», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 57, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинилися через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 21 квітня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 57 /а.с. 5/, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», змінити яке після розірвання шлюбу не просить.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 483, від якого мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з 2011 року, через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 21 листопада 2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 483/а.с. 4/, від якого мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]/а.с. 5,6,7/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «[PERSON]», змінити яке після розірвання шлюбу не просить.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 21 серпня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Голубівській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 32. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились через відсутність спільних інтересів. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки це буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Сторонами досягнуто угоду щодо утримання та виховання дітей. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено факт, що 21 серпня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Голубівській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується актовим записом № 32 /а.с. 6/, від якого у подружжя є двоє дітей: [PERSON], [INFO] /а.с. 5/ та [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили інтерес один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved