Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

В серпні 2015 року до суду надійшла цивільна справа за підсудністю з Арбузинського районного суду Миколаївської області. В травні 2015 позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Згодом уточнивши свої позовні вимоги та змінив коло відповідачів, а саме виключив з відповідачів [PERSON] В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (відповідач-1) 21.08.2008 року уклали кредитний договір 06/МК. Згідно вказаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 60000,00 доларів США на термін до 22.08.2013 року, а відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач-1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 60000,00 доларів США, натомість що відповідач-1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач-1 станом на 21.04.2015 року має заборгованість - 195698,55 доларів США, яка складається з наступного: 55038,13 доларів США - заборгованість за кредитом; 76955,98 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 63704,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. 23.07.2012 року банком було реалізовано предмет застави, а саме транспортний засіб напівпричіп платформа марки Krone SDP27, 2001 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER] за 6135,84 доларів США, які пішли на погашення: заборгованості за кредитом - у розмірі 3067,92 доларів США; заборгованості за пенею - у розмірі 3067,92 доларів США. Позивач також зазначає, що в забезпечення зобов'язання за договором 06/МК між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (відповідач-2) та [PERSON] (відповідач-3) укладені договори поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором 06/МК. Вказана вимога, пред'явлена до поручителів була залишена без задоволення. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідача-1, відповідача-2 та відповідача-3 заборгованість по кредитному договору та суму сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач-1 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Надав письмові пояснення та заперечення проти уточненої позовної заяви, в яких зазначив, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вже звертався до суду щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №06/МК від 21.08.2008 року, що підтверджується рішенням від 27 жовтня 2010 року Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 2-856. Рішенням суду було встановлено, що 21.08.2008 року між ним та банком був укладений кредитний договір №06/МК. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21.08.2008 року був укладений договір застави № 06/МК-1, згідно якого відповідач-1 надав в заставу належне йому майно, а саме: автомобіль DAF XF430, рік випуску 2001, тип ТЗ вантажний сідловий тягач, автомобіль Krone (модель SDP27, рік випуску 2001, тип ТЗ напівпричіп бортовий тентований), автомобіль CONTEINER (модель: systems, рік випуску 1999, тип ТЗ напівпричіп платформа). 22.08.2008 року між банком та відповідачем-1 був укладений договір застави № 06/МК-2, відповідно до якого відповідач-1 надав в заставу автомобіль DAF (модель TRUCKS, рік випуску 1999, тип ТЗ вантажний сідловий тягач). У відповідача-1 станом на 31.07.2009 року виникла заборгованість в розмірі 63070,92 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 58106,60 доларів США, заборгованість по процентам та користування кредитом у розмірі 4622,42 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 341,90 доларів США. Позов судом був задоволений, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 06/МК від 21.08.2008 року в сумі 63070,92 доларів США було звернуто стягнення на вказані вище автомобілі, до відповідачів-2 та 3 позов не заявлявся. Також відповідач-1 зазначає, що позивач звертався до відповідної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення та вилучення автомобілів. Крім того, позивач вказує, що відповідно до згоди позивача автомобілі були ним передані в оренду [PERSON], який в подальшому відповідно до тієї інформації, яку надав йому позивач, повинен був переоформити на себе кредитний договір № 06/МК від 21.08.2008 року. Тобто відповідач-1 вважає, що позивачу було відомо місце знаходження заставленого майна. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, було заборонено відчужувати всі належні відповідачу-1 автомобілі. Отже, відповідач-1 вважає, що позивач мав нагоду і всі правові підстави виконати рішення від 27 жовтня 2010 року Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 2-856. Позивач надав суду документи, що підтверджують проведення відповідних експертних оцінок належних відповідачу-1 транспортних засобів. Таким чином, відповідач-1 вважає, що з нього в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 06/МК від 21.08.2008 року в сумі 63070,92 доларів США судом вже було звернуто стягнення на автомобілі, які він надав банку в заставу, а позивач знову просить суд стягнути той же борг. Крім того, відповідач-1 звертає увагу, на той факт, що не дивлячись на встановлений кредитним договором № 06/МК від 21.08.2008 року строк позовної давності тривалістю 5 років, позивач просить стягнути з нього заборгованість по процентам за користування кредитом з 29.08.2008 року, а щодо стягнення пені, то уточнена позовна заява взагалі не містить строку, за який позивач просить суд її стягнути. В судовому засіданні відповідач-2 [PERSON] в судові засідання не з'являлась, її інтереси представляв адвокат Слєсарь О.В., який проти задоволення позовних вимог заперечував повністю. В запереченнях зазначили, що додатком 1 «Графік погашення кредиту, відсотків і винагороди» до договору № 06/МК від 21.08.2008 року встановлені щомісячні чергові платежі. Останні часткові, щомісячні платежі були зроблені [PERSON] на початку 2009 року, даний факт підтверджується рішенням від 27 жовтня 2010 року Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 2-856. Матеріали цивільної справи не містять жодного документа, що позивач звертався до відповідача-2 як поручителя протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням. На підставі викладеного відповідач-2 просить суд застосувати до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06/МК від 21.08.2008 року строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Відповідач-3 [PERSON] в судові засідання не з'являвся, повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, заперечень проти позову також не надав. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В судових засіданнях встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (відповідач-1) 21.08.2008 року уклали кредитний договір 06/МК. Згідно вказаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 60000,00 доларів США на термін до 22.08.2013 року, а відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач-1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач-1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 60000,00 доларів США, натомість що відповідач-1 свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач-1 станом на 21.04.2015 року має заборгованість - 195698,55 доларів США, яка складається з наступного: 55038,13 доларів США - заборгованість за кредитом; 76955,98 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 63704,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Судом встановлено, що відповідно до рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2010 року у справі № 2-856 за 2010 рік, у відповідача-1 станом на 21.07.2009 року виникла заборгованість в розмірі 63070,92 доларів США. Також даним рішенням задоволено позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» та вилучено і звернуто стягнення на майно [PERSON], а саме автомобіль DAF XF430, рік випуску 2001, тип ТЗ вантажний сідловий тягач, автомобіль Krone (модель SDP27, рік випуску 2001, тип ТЗ напівпричіп бортовий тентований), автомобіль CONTEINER (модель: systems, рік випуску 1999, тип ТЗ напівпричіп платформа), автомобіль DAF (модель TRUCKS, рік випуску 1999, тип ТЗ вантажний сідловий тягач), які були передані позивачу відповідно до договорів застави. При виконанні вищевказаного рішення суду 23.07.2012 року банком було реалізовано предмет застави, а саме транспортний засіб напівпричіп платформа марки Krone SDP27, 2001 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER] за 6135,84 доларів США, які пішли на погашення: заборгованості за кредитом - у розмірі 3067,92 доларів США; заборгованості за пенею - у розмірі 3067,92 доларів США. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог, кредитора, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, при реалізації заставного майна було погашено лише частину заборгованості по кредитному договору. Інше майно у вигляді: автомобіль DAF XF430, рік випуску 2001, тип ТЗ вантажний сідловий тягач, автомобіль CONTEINER (модель: systems, рік випуску 1999, тип ТЗ напівпричіп платформа), автомобіль DAF (модель TRUCKS, рік випуску 1999, тип ТЗ вантажний сідловий тягач) банк не має змоги реалізувати у зв'язку з тим, що на вказане майно накладено обтяження. Так як позивач просить суд стягнути не всю суму заборгованості яка утворилась з 2009 року, а лише залишок від непогашеної заборгованості після реалізації майна, тому строк позовної давності до вказаних вимог не застосовується. В судових засіданнях встановлено, та не заперечується сторонами, що в забезпечення зобов'язання за договором 06/МК між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (відповідач-2) та [PERSON] (відповідач-3) укладені договори поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу від 20.03.2015 року із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором 06/МК, але підтверджень належного отримання поручителями повідомлення позивачем до суду не надано. Незважаючи на те, що договором поруки передбачено, що він діє до повного виконання умов кредитного договору, але позивач, мав звернутися до поручителів з вимогою про погашення боргу чи з позовом протягом шести місяців з моменту затримки погашення зобов'язання. З 31.07.2009 року банк не звернувся до відповідача-2 та відповідача-3 з вимогами протягом передбаченого законом терміну, отже вимоги заявлені до відповідача-2 та відповідача-3, як поручителів в позовній заяві від є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом терміну, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе постановити рішення по справі, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача-1 заборгованість за кредитним договором та судові витрати, відмовити в частині стягнення заборгованості з поручителів, у зв'язку з тим, що відсутні будь-які докази того, що позивач звертався з вимогами до відповідача-2 та відповідача-3 з 31.07.2009 року (моменту виникнення заборгованості у відповідача-1). На підставі викладеного,

Outcome: partial