Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

В провадженні судді Старобільського районного суду Луганської області Пелиха О.О. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору - доручення про надання правової допомоги та стягнення сплачених авансів. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15.07.2020 року позовні вимоги задоволено частково. Розірвано договір - доручення про надання правової допомоги б/н від 15.02.2019, укладений між адвокатом Федашем М.М. та [PERSON] , стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 23 400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень. В іншій частині позову відмовити. 03 серпня 2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Стащук В.А. щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки, під час винесення рішення від 15.07.2020 року суд не вирішив вказане питання. Просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат. 04 серпня 2020 року до суду надійшло клопотання позивачки [PERSON] про поновлення строку про звернення до суду з вимогою про стягнення судових витрат, яка була відсутня в позовній заяві, просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат. У судове засідання сторони не з`явилися за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися. У зв`язку з чим відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд вважає за можливе проводити судове засідання без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, клопотання сторін дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до матеріалів справи рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15.07.2020 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору - доручення про надання правової допомоги та стягнення сплачених авансів. Розірвано договір - доручення про надання правової допомоги б/н від 15.02.2019, укладений між адвокатом Федашем М.М. та [PERSON] , стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 23 400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень. В іншій частині позову відмовити.(а.с. 166-168). З позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON] просила розірвати договір - доручення про надання правової допомоги від 15.02.2019 року б/н та стягнути з [PERSON] , на свою користь передані авансом грошові кошти у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень. (а.с. 1-3). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає заяву позивачки [PERSON] про ухвалення додаткового рішення про стягнення суми судових витрат такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою [PERSON] , як в позові так і в подальшому до винесення рішення по суті не було заявлено позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, а під час винесення рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачається, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову розподіляються пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником відповідача у відзиві на позов було заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. (а.с.22-33). З матеріалів справи видно, що відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 06.04.2020 року адвокат Стащук В.А,, а [PERSON] прийняв на виконання договору від 03.04.2020 про надання правничої (професійної) допомоги виконанні послуги по справі № 755/978/20 за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про розірвання договору-доручення про надання правничої допомоги та стягнення сплачених авансів. [PERSON] , сплатив на підставі Договору від 03.04.2020 гонорар адвокату у розмірі 29 750 гривень. (а.с. 98). Відповідно до копії квитанції № 39 від 06.04.2020 року [PERSON] на підставі договору від 03.04.2020 передав адвокату Стащук В.А. 29 750 гривень. (а.с. 99). З вищенаведеного вбачається, що позивачкою [PERSON] було заявлено вимогу про стягнення 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень сплаченого авансового внеску, рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 23 400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 50000:(23400*100)=46,8%, отже стягненню підлягає сума в розмірі 100: (29750*46,8)=13923 (тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять три) гривні. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає заяву позивачки [PERSON] такою, що не підлягає задоволенню, а клопотання представника відповідача адвоката Стащук В.А. щодо винесення додаткового рішення, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат таким, що підлягає частковому задоволенню. За таких обставин суд вважає за необхідне відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України ухвалити у даній справі додаткове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial