Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Кантемир І.О. про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням суду від 06.11.2020 в задоволенні позову - відмовлено. 10.11.2020 відповідачем [PERSON] до суду подано клопотання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу за послуги передбачені протоколом узгодження договірної ціни. Сплата правових послуг підтверджується квитанцією, яку додано до відзиву на позовну заяву. У зв`язку із відмовою у позові, відповідач просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 5 200 гривень. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Суд не вбачає необхідності у виклику сторін для вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06.11.2020 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Кантемир І.О. про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача просить стягнути з позивача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги. Згідно пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при розгляді справи не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача, тому суд вважає необхідним вирішити питання про їх стягнення та ухвалити додаткове рішення. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , звільнена від сплати судових витрат, оскільки вона є особою з інвалідністю ІІ групи по загальному захворюванню (а.с. 22). Тобто, відповідач фактично ставить питання про стягнення судових витрат з держави. стом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 16.06.2020 між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Борзих та партнери» укладено договір про надання правової допомоги (а.с.54-57). Судом встановлено, що відповідачу правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Чайковська Анастасія Володимирівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 000404, видане РАХО від 12.07.2017), що підтверджується ордером на надання правничої допомоги від 22.06.2020 (а.с. 53). В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 200 гривень представником відповідача до суду надано наступні докази: копія протоколу узгодження ціни від 16.06.2020, копія квитанції по сплаті за договором про надання правничої допомоги від 16.06.2020 у сумі 5 200 гривень. Відповідачем не надано суду детальний опис робіт, виконаних адвокатом та розрахунок витрат на правову допомогу. Оскільки, з огляду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, а відповідний розрахунок у справі відсутній, то суд відмовляє у стягненні витрат на правничу допомогу. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed