overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

В провадженні суду перебувала вищевказана справа. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2016 року позов ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» до [PERSON] задоволений. Рішенням суду з [PERSON] на користь ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» стягнуті: - заборгованість за користування електричною енергією в розмірі - 1312 гривні 15 коп, - 3 відсотка річних у розмірі 77, 55 грн., - індекс інфляції у розмірі 796,75 грн., - витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 гривень. 04.05.2017 року ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» звернулось із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило вирішити питання щодо розподілу судових витрат, пов'язаних з розглядом справи (оголошення у пресі) у розмірі 180 гривень, які сплачені ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» згідно платіжного доручення від 11.10.2016 року за №10065910. Сторони в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про розгляд заяви в порядку ст.74-76 ЦПК України. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Статтею 88 ЦПК України встановлений порядок розподілу судових витрат між сторонами, так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що в процесі розгляду справи ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» були сплачено витрати, пов'язані з розглядом справи (оголошення у пресі) у розмірі 180 гривень. Вказані обставини підтверджуються платіжним дорученням від 11.10.2016 року за №10065910. Строк на виконання рішення не закінчився. Враховуючи, що судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судові витрати, позивачем в процесі розгляду справи надані докази на підтвердження понесених нею судових витрат, строк на виконання рішення не закінчився, заява ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» є обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 214 ЦПК України та ст. 220 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В провадженні суду перебувала вищевказана справа. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року позов Військової частини [NUMBER] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволено, усунуто перешкоди у здійсненні військовою частиною [NUMBER] права користування майном шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] з приміщення №35А будівлі №2 військового містечка № [NUMBER] по [ADDRESS] . 02.09.2019 року Військова частина [NUMBER] звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просило вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1 378 грн. та 1\~762 грн. Сторони відповідно до ст. 270 ЦПК України в судове засідання не викликались. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України). Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що в процесі розгляду справи Військовою частиною [NUMBER] був сплачений судовий збір у розмірі 1 378 грн. та 1\~762 грн. Вказані обставини підтверджуються платіжним дорученням №911 від 11.11.2015 року, квитанцією від 07.02.2018 року за №79. Водночас, рішенням суду від 10.10.2018 року питання про розподіл судових витрат не вирішено. Строк на виконання рішення не закінчився. Враховуючи, що судом при ухваленні рішення не вирішено питання про судовий збір, строк на виконання рішення не закінчився, заява Військової частини [NUMBER] є обґрунтованою та відповідає вимогам статті 270 ЦПК України. Зазначене узгоджується із пунктом 41 ППВСУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Оскільки відповідач [PERSON] на час ухвалення додаткового рішення є неповнолітньою з урахуванням статті 49 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з її законного представника [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

В провадженні суду перебувала вищевказана справа. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року спір вирішений по суті, частково вирішено питання про розподіл судових витрат. Строк на виконання рішення, встановлений законом не закінчився. Відповідно до ч.1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, позивач 23.11.2020 року звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, а саме присудження на її користь - 588,38 грн. на проведення судової експертизи - 77 грн. на відправлення копії судового рішення відповідачу Учасники справи повідомлені про судове засідання (поштові квитанції). Враховуючи розпорядження Голови Малиновського районного суду м.Одеси від 30.12.2020 року № 26-р/с «Про дотримання заходів спрямованих на запобігання поширенню коронавірсуної хвороби (COVID-19)», вимоги статті 270 ЦПК України, судове засідання проведено за відсутності учасників справи. Відповідно до\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6\~ст.\~139\~ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду від 05.02.2020 року по справі призначена судова товарознавча експертиза. За проведення судової експертизи позивачем на рахунок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України були внесені 7845, 12 грн. \~ \~ \~ \~Вищевказане підтверджується рахунком-фактурою №20-1202/1 (52) від 27.02.2020 року. \~ \~ \~ \~Судова експертиза не проведена через ухилення відповідача від даної процесуальної дії. 26.10.2020 року позивач звернулася з письмовою вимогою до ОНДІСЕ про повернення оплати за непроведену інститутом експертизу. Як вбачається з відповіді ОНДІСЕ №20-1202/П-143-0-20 від 06.11.2020 року інститутом списана вартість робіт в розмірі 588,38 грн. незалежно від проведення експертизи за попереднє вивчення матеріалів справи, решта підлягає поверненню позивачу в позасудовому порядку. Так, вищевказані кошти в сенсі ст. 139 ЦПК України є витратами позивача, пов`язаними із розглядом цивільної справи. В порядку\~п.1\~частини 7\~ст.\~265\~ЦПК України,\~за якою\~ суд\~наділений правом\~зазначення в\~резолютивній частині\~рішення порядку\~і строку\~його виконання,\~суд вважає\~можливим встановити,\~що додаткове рішення суду є підставою для перерахування стягнутих коштів на картковий рахунок [PERSON] в АТ Приват Банк МФО банку: 305299, IBAN: [NUMBER] , о/р [NUMBER] . Разом із тим, витратами позивача на направлення відповідачу копії судового рішення від на загальну суму 77 грн. не охоплюються статтею 133 ЦПК України для присудження на користь [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

В провадженні суду перебувала вищезазначена цивільна справа. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2018 року позов [PERSON] задоволено, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 14 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з заявою,\~ в якій зазначила, що судом за результатами розгляду справи не було вирішено питання щодо стягнення з [PERSON] на її користь сплаченого при подачі позову судового збору в сумі 704 грн 80 коп. Учасники справи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надавали. На підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного\~ висновку. Відповідно до вимог ч.1 п.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне винести додаткове рішення у справі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

В провадженні суду перебувала вказана цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович, про захист прав споживача. 4 червня 2021 року по справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено. Суд вирішив: «Визнати виконавчий напис № 1492 від 30.04.2020 року, вчинений відносно [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим Олександром Олександровичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», таким, що не підлягає виконанню.» Рішення суду не набрало законної сили. 14 червня 2021 року на адресу суду [PERSON] подано заяву про винесення додаткового рішення по вказаній цивільній справі, яким вирішити питання про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на його користь безпідставно одержаних за виконавчим написом № 1492 від 30.04.2020 року грошових коштів у розмірі 20579,41 гривень. Суд, розглянувши заяву позивача про прийняття додаткового рішення, дослідивши матеріали справи за номером провадження № 235/1317/21, приходить до наступних висновків. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 4 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло\~Васильович, про захист прав споживача задоволено. Виконавчий напис № 1492 від 30.04.2020 року, вчинений відносно [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцовим Олександром Олександровичем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак, [PERSON] в позовній заяві було також заявлено вимогу про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на його користь безпідставно одержаних за виконавчим написом № 1492 від 30.04.2020 року грошових коштів у розмірі 20579,41 гривень. Суд вважає наявними підстави для ухвалення додаткового рішення по справі.\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.\~ Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Верхового суду України № 14 від 18.12.2009\~року «Про\~судове рішення»\~виправлення описок,\~арифметичних помилок,\~ухвалення додаткового рішення чи роз`яснення рішення при заочному розгляді справи здійснюються за загальними правилами, передбаченими статтями 219 221 ЦПК України. При цьому додаткове до заочного рішення не може бути оскаржене відповідачем до суду, що його ухвалив, у порядку статті 228 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

В провадженні суду перебувала вказана цивільна справа. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.09.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість у розмірі 5832357,86 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до Іпотечного договору № 101.8-01/154 від 09.09.2011 року нерухоме майно - квартиру, загальною площею 59,80 кв.м., житловою площею 39,30 кв.м., що складається з двох жилих кімнат, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В задоволенні решти вимог позову - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» судовий збір в розмірі 3654 грн. ПАТ «ВТБ БАНК» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі про стягнення з [PERSON] на його користь судових витрат у розмірі 420 грн. та заборгованості у розмірі 2523693,95 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене відповідно до Іпотечного договору № 101.8-01/154 від 09.09.2011 року нерухоме майно - квартиру, загальною площею 59,80 кв.м., житловою площею кв.м., що складається з двох жилих кімнат, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну продажу вказаного предмету іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 3439636 грн. В обґрунтування своєї заяви банк послався на те, що з моменту подання позовної заяви розмір заборгованості відповідача перед позивачем збільшився за рахунок нарахування процентів за користування кредитом та неустойки,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 06.12.2019 Києво-Святошинським районним судом Київської області затверджено мирову угоду між сторонами. В процесі розгляду справи [PERSON] заявила позов в інтересах третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] та змінивши предмет позову, просила визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Відповідач подав заяву про визнання позову третьої особи. Проте вказана позовна вимога так і не була вирішена судом, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до суду із заявою про постановлення додаткового рішення. Сторони у судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Сторони в судове засідання не викликались, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що судом не вирішено позовну вимогу третьої особи, в інтересах якої діє [PERSON] , заява про постановлення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 04.06.2020 р. у справі прийнято рішення та позов задоволено, шлюб між сторонами розірвано. Під час прийняття рішення судом не вирішено питання про стягнення судового збору. Виходячи із вимог ст.270 ЦПК України, прийняття додаткового рішення здійснено за ініціативою суду без виклику сторін. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного . Як видно з матеріалів справи, під час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.. 04.06.2020 р. судом задоволено позов про розірвання шлюбу, однак не вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно з вимогами ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до змісту вимог ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вказані норми та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору (420,40 грн.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків (420,40 грн.) стягненню на користь позивача з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа за позовом [PERSON] до Селидівської міської ради про визнання права власності. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 03.05.2018 р. позовні вимоги були задоволені. 15.05.2018 позивач подала суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Сторони спору в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи та зміст рішення суду від 03.05.2018 р. суд, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки у рішенні суду відсутнє посилання на позовну вимогу відносно визнання спірного нерухомого майна таким, що підлягає державній реєстрації Селидівською міською радою Донецької області. Згідно п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, згідно ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.ст.4, 5, 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п.18, 19 Порядку державної реєстрації прав підлягають в обов'язковому порядку право власності на об'єкти нерухомого майна, в тому числі на будівлі, споруди, а також на земельні ділянки шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про право власності. Нормою ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.56 Порядку передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, оскільки рішенням суду від 03.05.2018 р. за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення та задовольнити позовну вимогу про визнання спірного нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, торгівельного павільйону, загальною площею 30,5 кв.м за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул.К.Маркса, буд.№ 33-д, таким, що підлягає державній реєстрації Селидівською міською радою Донецької області. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа за позовом [PERSON] до Селидівської міської ради про визнання права власності. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 13.12.2017 р. позовні вимоги були задоволені. 14.05.2018 позивач подала суду заяву про ухвалення додаткового рішення. Сторони спору в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи та зміст рішення суду від 13.12.2017 р. суд, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки у рішенні суду відсутнє посилання на позовну вимогу відносно визнання спірного нерухомого майна таким, що підлягає державній реєстрації Селидівською міською радою Донецької області. Згідно п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, згідно ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.ст.4, 5, 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п.18, 19 Порядку державної реєстрації прав підлягають в обов'язковому порядку право власності на об'єкти нерухомого майна, в тому числі на будівлі, споруди, а також на земельні ділянки шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про право власності. Нормою ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.56 Порядку передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене, оскільки рішенням суду від 13.12.2017 р. за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що слід ухвалити додаткове рішення та задовольнити позовну вимогу про визнання спірного нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, торгівельний павільйон, загальною площею 46,0 кв.м., за адресою: Донецька область, м.Селидове, вул.Перемоги, буд.83-а, таким, що підлягає державній реєстрації Селидівською міською радою Донецької області. Враховуючи викладене та

Outcome: approved