Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 08 листопада 2008 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено відповідний запис № 457. 24 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу. За час спільного життя сторонами придбано: земельну ділянку площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер 3222486601:01:014:0006, розташована с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 19 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] Житловий будинок № 3, що знаходиться с. Тарасівка, Києво-Святошинького району Київської області по провулку Жовтневому, загальною площею 139,3 кв.м., житловою площею 95,4 кв.м. та розташований на земельній ділянці площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер 3222486601:01:014:0006, в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 19 березня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] На даний час позивач та відповідач проживають окремо. зазначені вище житловий будинок та земельна ділянка залишилися в користуванні відповідача. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли. Тому позивач просила розділити майно, що знаходиться в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер 3222486601:01:014:0006, що розташована в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3. Визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку № 3, що знаходиться в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, загальною площею 139,3 кв.м., житловою площею 95,4 кв.м. та розташовану на земельній ділянці площею 0,2075 га (рілля), 3222486601:01:014:0006, що розташована в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3. Стягнути з [PERSON] судові витрати в сумі 3\~654,00 грн. Не погоджуючись із даним позовом, [PERSON] подав до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Свій позов [PERSON] обґрунтовував тим, що спірне майно земельна ділянка та будинок набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. Так, спірні земельна ділянка і будинок придбані за кошти від продажу належних особисто [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] (42 нова нумерація), у м. Ірпінь Київської області, які виникли у нього з договору купівлі-продажу майнових прав № 76/Т/1 від 26.12.05 тобто до укладення шлюбу від 08.11.08 з позивачем за первісним позовом. Відповідно до попереднього договору № 233 від 10.02.10 між [PERSON] та [PERSON] визначену ціну продажу в розмірі 608\~000 грн., що еквівалентно 76\~000 доларів США. Акт прийому-передачі кватири укладено з урахування договору про відступлення права вимоги 26.02.10. У свою чергу, відповідно до договорів купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 19.03.10 [PERSON] придбав вказані спірні обєкти нерухомого майна відповідно за 332\~000 грн. та 60\~000 грн. Разом за 392\~000 грн., що є на 218\~000 грн., менше від суми продажу квартири у м. Ірпені. Тобто між датою продажу майнових прав на квартиру та придбанням будинку і земельної ділянки минуло лише 20 днів, що вказує на використання для придбання спірного майна саме тих коштів, які були одержані від продажу квартири оскільки інших джерел фінансів в такому розмірі у сторін не було. Зважаючи на належність коштів особисто чоловік, право власності на придбані будинок і земельну ділянку були оформлені саме на його імя [PERSON] За таких обставин, земельна ділянка у с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3 та житловий будинок розташований на ній є особистою приватною власністю [PERSON] позивача за зустрічним позовом. Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,2075 га (рілля) кадастровий номер 3222486601:01:014:0006, розташованої в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району, Київської області по провулку Жовтневому, 3. Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 139,3 кв.м., житлова площа 95,4 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,2075 га (рілля) кадастровий номер 3222486601:01:014:0006, розташований в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району, Київської області по провулку Жовтневому, 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 3\~920,00 грн. В судовому засіданні представник [PERSON] вимоги первісного позову підтримав, у вимогах зустрічного позову просив відмовити. Представники [PERSON] просили відмовити у вимогах первісного позову, і задоволити в повному обсязі зустрічний позов. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що, зустрічний позов підлягає до задоволення, а у вимогах первісного позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 8 листопада 2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON]. 24 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] І-ОК № 099816. Під час перебування сторін у шлюбі, 29 березня 2010 року [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку що знаходяться в с. Тарасівка, пров. Жовтневий, 3 Києво-Святошинський район Київська область. Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинився за 60\~000,00 грн. За домовленістю сторін продаж житлового будинку вчинено за 332\~000,00 грн. 26 грудня 2005 р. між ТОВ «Облбудінвест» та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу майнових прав, за яким [PERSON] купив майнові права на житлове приміщення у багатоквартирному житловому будинку, що будується за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Тургенєвська, 10. Згідно п. 1.5. Договору орієнтовна вартість обєкта 268\~800 грн. Квитанціями № 115, 125 від 13.10.06 [PERSON] внесена оплата за договором № 76/Т/1 від 26.12.06 відповідно в сумі 53\~760 грн. та 215\~040 грн., а всього 268\~800 грн. 18 серпня 2008 р. між [PERSON] і [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор ([PERSON]В.) передає, а новий кредитор ([PERSON]В.) приймає на себе право вимоги, що належиться первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором купівлі-продажу майнових прав № 76/Т/1 від 26 грудня 2005 р., укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Облбудінвест». Відповідно до п. 2.1. ціна договору визначена в розмірі 268\~800,00 грн. Згідно довідки ТОВ «Облбудінвест» № 8 від 22.12.2015 р. в договорі про відступлення права вимоги датованого 18.08.2008 р. між [PERSON]В та [PERSON] допущено технічну помилку в даті договору, оскільки фактично даний договір укладено 18.02.2010 р. 10 лютого 2010 року між [PERSON] і [PERSON] укладено попередній договір № 233 з передачею авансових платежів, за яким сторони зобовязуються в майбутньому, в обумовлений строк укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу майнових прав нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених попереднім договором. Відповідно до п. 2.1. продавець, згодний продати, а покупець згодний купити зазначений обєкт за ціною 608\~000,00 грн. гривень, еквівалентною на дату підписання договору 76\~000,00 дол. США. 26 лютого 2010 р. між [PERSON] і [PERSON] складено акт прийому-передачі квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кв. 42 відповідно до нової нумерації) загальною площею 65,3 кв.м. згідно договору відступлення майнових прав б/н від 18 серпня 2008 р. Для встановлення спільності участі подружжя коштами або працею набутті спірного майна, судом було здійснено запит до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області стосовно доходів позивача та відповідача за період з 1998 р. по 2015 р. Згідно інформації наданої ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на запит суду, було зазначено що, доходи [PERSON] за період з 08.11.2008 р. по 29.03.2010 р. з врахуванням сплачених податків становить 15\~059,01 грн. Доходи [PERSON] за такий же період становлять 29\~546,06 грн. Разом дохід позивача та відповідача на момент купівлі спірного майна складав 44\~605,07 грн. Допитані в судовому засіданні під присягою свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили що спірне майно було придбано за грошові кошти отримані від продажу [PERSON] своїх майнових прав на квартиру, які він отримав та передав своєму брату [PERSON] для зберігання до відповідної купівлі земельної ділянки та будинку в с. Тарасівка, пров. Жовтневий, 3. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-612цс15 від 01.07.2015 року, визначено що норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Отже, суд приходить до висновку що джерелом придбання спірних земельної ділянки і будинку, є кошти отримані [PERSON] від продажу належних йому до шлюбу майнових прав на квартиру [ADDRESS] (42 нова нумерація), у м. Ірпінь Київської області, які виникли у нього з договору купівлі-продажу майнових прав № 76/И/1 від 26.12.2005 тобто до укладення шлюбу від 08.11.2008 р. Тому спірні земельна ділянка і будинок не належать до спільної сумісної власності подружжя, а є особистою власністю [PERSON] як майно що набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто. За таких підстав, суд вважає за необхідне відмовити у вимогах первісного позову та задоволити вимоги за зустрічним позовом. Відповідно до ст.ст. 3, 15, 16, 368, 369 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 65, 69, 70 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»

Outcome: approved