Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову покликаються на те, що 29.12.2007 р. між ними та відповідачем [PERSON] було укладено договір № бн. Відповідно до договору відповідач отримала кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. В порушення ст..ст. 526,527,530 Цивільного кодексу України та умов договору відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та допустила заборгованість перед банком , яка станом на 01.04.2014 р. становить 40407,94 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 21682,56 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 11325,00 грн. ; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - штраф ( фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1900,38 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному об'ємі в межах доводів позовної заяви, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 29.12.2007 р. в загальній сумі 40407,94 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 21682,56 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 11325,00 грн. ; штраф ( фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1900,38 грн. та судові витрати в розмірі 404,08 грн. Представник відповідача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що за договором б/н від 29.12.2007 року заборгованість за кредитом перед позивачем [PERSON] востаннє погашала у липні 2010 р., то з врахуванням того, що строк внесення щомісячних платежів між сторонами погоджено 25 числом місяця, наступним за звітним, у відповідності до ст. 267 ЦК України просив застосувати до вимог ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] позовну давність та відмовити позивачу у стягненні з [PERSON] заборгованості за договором кредиту у сумі 40407, 94 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав. З оглянутого судом договору № бн від 29.12.2007 р. вбачається, що відповідач отримала кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. З оглянутого в судовому засіданні розрахунку заборгованості до договору № бн від 29.12.2007 р. вбачається, що за відповідачем нарахована заборгованість станом на 01.04.2014 р. в розмірі 40407,94 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 21682,56 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 11325,00 грн. ; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - штраф ( фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1900,38 грн. Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. Судом встановлено, що останній платіж за договором б/н від 29.12.2007 р. відповідачем було здійснено 22.07.2010 р. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України , за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, суд прийшов до висновку, що на день звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права - 18.04.2014 р., позовна давність після її переривання 22.07.2010 року, спливла, що є підставою для відмови у позові з урахуванням того, що представник відповідача- адвокат [PERSON], 05.06.2014 р. подав заяву про застосування позовної давності. На підставі наведеного ст.ст. 257, 261, 267, 526, 527,530, 599 ЦК України,

Outcome: dismissed