Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , Чернихівська сільська рада Збаразького району Тернопільської області, приватний нотаріус Джула Оксана Максимівна, Перша тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповітів [PERSON] від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року , недійсними та встановлення їх нікчемності . Позивач просить суд про визнання заповітів [PERSON] від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року , недійсними та встановлення їх нікчемності, з тих підстав, що в порушення вимог ч.1 ст.1257 ЦК України, заповіти складені особою, яка не мала на це права, а саме секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, якому відповідні повноваження надані рішенням сільської ради, а не рішенням виконавчого комітету, а також складені з порушенням вимог щодо їх форми та посвідчення, оскільки заповіт від 02.04.2014 року не був прочитаний вголос свідками, які були присутні під час його посвідчення, відомості про вказаний заповіт внесені нотаріусом до Спадкового реєстру ще до моменту його підписання та посвідчення. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечила в повному обсязі, про що надала мотивовану заяву по суті - відзив на позов. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду. Перша тернопільська державна нотаріальна контора направила письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника; при вирішенні спору поклалася на думку суду Чернихівська сільська рада Збаразького району забезпечила явку в судове засідання свого представника, котрий позов [PERSON] заперечив у повному обсязі. В подальшому третя особа попросила розглядати справу за відсутності представника. Приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу Джула О.М. в судовому засіданні позов заперечила у повному обсязі за безпідставністю. Заслухавши пояснення та дослідивши докази Судом встановлені наступні обставини. За правилами ст. 1257 ЦК України - 1. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. 2. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. 3. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. 4. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, при цьому заповіт є одностороннім право чином у розумінні статті 202 ЦК України….. …..Частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Отже, [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції у Тернопільській області 22.08.2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.04.1962 року Чернихівецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області [PERSON] вказана матір`ю позивача [PERSON] . Згідно із заповітом від 08.12.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., за реєстром №8343 [PERSON] заповіла належну їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] своєму [PERSON] , а належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок сину [PERSON] 10.05.2011 року секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області Бойко Р.В. посвідчено заповіт [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за №41, відповідно до якого остання заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , а також земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок [PERSON] . Як зазначено у заповіті, вказаний заповіт записаний [PERSON] зі слів заповідача та до підписання зачитаний вголос [PERSON] та підписаний нею власноручно. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. 02.04.2014 року приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М. за адресою [ADDRESS] посвідчено заповіт [PERSON] , відповідно до якого остання заповіла належну їй на праві власності Ѕ частину квартири [ADDRESS] [PERSON] . Як зазначено у заповіті, вказаний заповіт складено нотаріусом зі слів [PERSON] та у зв`язку із хворобою заповідача, яка сама не могла самостійно підписати документ, за її дорученням та у її присутності та присутності нотаріуса текст заповіту до його підписання зачитаний вголос запрошеними заповідачем свідками [PERSON] та [PERSON] , після чого текст заповіту підписано [PERSON] , на дому за адресою [ADDRESS] . Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи встановлено, їх дієздатність перевірено. Особу [PERSON] , яка підписала заповіт у присутності приватного нотаріуса, встановлено, її дієздатність перевірено. Вказаний заповіт скріплено печаткою нотаріуса та зареєстровано у реєстрі за №913. Згідно повідомлення №889/01-16, яке надійшло 12.03.2015 року від Першої тернопільської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] 26.08.2014 року заведено спадкову справу №573/2014 за заявами про прийняття спадщини, які надішли 26.08.2014 року від [PERSON] та [PERSON] 26.09.2014 року надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] 27.10.2014 року надійшла заява [PERSON] про відмову від обов`язкової частки у спадковому майні. 23.12.2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] . 13.02.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири [ADDRESS] . 25.02.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] . Покійна [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] , який є інвалідом 2 групи. Позивач [PERSON] з 11.07.2000 року був зареєстрований у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , який належав його матері [PERSON] , що підтверджується довідкою №554, виданою виконкомом Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області. 08.12.2010 року [PERSON] вчинила на користь позивача заповіт, відповідно до якого заповіла йому належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Наприкінці березня 2014 року відповідач [PERSON] , яка є онукою [PERSON] , перевезла останню на проживання до своєї матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де [PERSON] жила до дня своєї смерті [INFO] та 02.04.2014 року вчинила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Джулою О.М., за реєстром №913 відповідно до якого заповіла на користь [PERSON] належну їй Ѕ частину квартири по [ADDRESS] . Отже, позивач просить суд про визнання заповітів [PERSON] від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року , недійсними та встановлення їх нікчемності, з тих підстав, що в порушення вимог ч.1 ст.1257 ЦК України, заповіти складені особою, яка не мала на це права, а саме секретарем Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, якому відповідні повноваження надані рішенням сільської ради, а не рішенням виконавчого комітету, а також складені з порушенням вимог щодо їх форми та посвідчення, оскільки заповіт від 02.04.2014 року не був прочитаний вголос свідками, які були присутні під час його посвідчення, відомості про вказаний заповіт внесені нотаріусом до Спадкового реєстру ще до моменту його підписання та посвідчення. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На стадії судового розгляду, при дослідженні письмових доказів, встановлено, що на розгляді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебував позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з участю третіх осіб Чернихівецької сільської ради Збаразького району, приватного нотаріуса Джули Оксани Максимівни, Другої Державної нотаріальної контори про визнання заповітів [PERSON] від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року недійсними та визнання права власності на спадкове майно. Рішенням суду у справі №607/17365/14-ц від 10.05.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи №607/16166/18, ухвалено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з участю третіх осіб Чернихівецької сільської ради Збаразького району, приватного нотаріуса Джули Оксани Максимівни, Другої Державної нотаріальної контори про визнання заповітів [PERSON] від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року недійсними та визнання права власності на спадкове майно - відмовити. Ухвалюючи рішення у справі №607/17365/14-ц від 10.05.2018 року, суд першої інстанції надав оцінку законності спірних заповітів, в тому числі і з підстав, зазначених в позовній заяві у справі № 607/16166/18, а конкретніше в абзаці другому 12 сторінки тексту рішення, Тернопільським міськрайоним судом Тернопільської області було зазначене наступне: «За таких обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими доказами повністю спростовуються твердження позивача та підтверджується той факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , діючи вільно та відповідно до своєї внутрішньої волі вчинила заповіти від 10.05.2011 року та 02.04.2014 року, які складено з дотриманням вимог щодо форми та порядку посвідчення. Заповіт від 10.05.2011 року складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто [PERSON] , що підтверджується висновком судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів від 15.11.2017 року. Відповідні повноваження на вчинення нотаріальних дій покладені на секретаря Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області сільської ради [PERSON] у відповідності до рішення сільської ради № 3-1/2010 від 12.11.2010 року, що відповідає вимогам ст.37 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ, ст.ст. 38.42,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР. Заповіт від 02.04.2014 року посвідчено у присутності двох свідків та за дорученням заповідача, яка у зв`язку із хворобою не могла особисто вчинити підпис, підписано запрошеним свідком [PERSON]. Підпис вказаної особи на заповіті [PERSON] від 02.04.2014 року засвідчено нотаріусом, із зазначенням, що текст заповіту не може бути підписаний особисто [PERSON] у зв`язку із хворобою. Текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними свідками [PERSON] , [PERSON] , особи яких нотаріусом встановлено, дієздатність перевірено.» Означене рішення набрало законної сили, разом з тим, 03.12.2018 року, Верховним Судом у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О., за результатами розгляду касаційної скарги [PERSON] на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Тернопільської області від 01 серпня 2018 року, постановлено ухвалу, якою - відкрите каасаційне провадження. Відтак, переглядаючи згадувані вище рішення та постанову судів першої та апеляційної інстанції, у власній постанові від 18.03.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зробив наступний правовий висновок. «Відповідно до статті 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття1253 ЦК України). Згідно зі статтею 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Питання посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 (далі - Інструкція), яка була чинною на час посвідчення оспорюваного заповіту від 10 травня 2011 року. Згідно з Інструкцією у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народний депутатів відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат» мають право посвідчувати заповіти. Нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських рад вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної ради покладено вчинення таких дій. Відповідно до частин другої, третьої, п`ятої, шостої статті 1253 ЦК України у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Частиною четвертою статті 207 ЦК України передбачено, що в разі якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно із частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною першою статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Вирішуючи спір, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що волевиявлення заповідача - [PERSON] ( [PERSON] ) під час укладення оспорюваних заповітів від 10 травня 2011 року та 02 квітня 2014 року було вільним і відповідало її внутрішній волі, на момент укладення та посвідчення вказаних заповітів заповідач психічними чи будь-якими іншими захворюваннями, що позбавляли її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не страждала та особисто підписала заповіт від 10 травня 2011 року. Посилання позивача на те, що секретар сільської ради не мав права посвідчувати 10 травня 2011 року заповіт [PERSON] ( [PERSON] ) оскільки ця посадова особа не мала необхідних повноважень, безпідставні, оскільки повноваження секретаря Чернихівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області Бойко Р. В. по вчиненню нотаріальних дій підтверджені рішенням Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області від 12 листопада 2010 року № 3-1/2010 (а.с. 242, т. 1). Згідно зі статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься, зокрема, утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу, внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск. Відповідно до статті 46 цього Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Відтак, відсутність рішення виконавчого комітету Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря виконавчого комітету сільської ради не є підставою для визнання недійсним посвідченого ним заповіту від 10 травня 2011 року, оскільки таке рішення було прийнято сільською радою, яка утворила виконавчий комітет і якій він є підзвітним та підконтрольним відповідно до частини восьмої статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». (!) Доводи касаційної скарги про те, що при посвідченні заповіту від 02 квітня 2014 року нотаріусом було порушено порядок його реєстрації у Спадковому реєстрі не є підставою для визнання його недійсним, оскільки при його посвідченні було дотримано вимоги щодо форми та посвідчення і встановлено волевиявлення заповідача на вчинення цього заповіту.». На підставі наведеного,

Outcome: dismissed