Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] в якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання дітей з позивачем. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 06 листопада 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом № 709, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили з лютого 2016 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, несхожість характерів, які привели до втрати почуття любові та поваги один до одного, конфліктів. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки це буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спір щодо місця проживання дітей буде вирішено в судовому порядку. В судовому засіданні 17 лютого 2017 року позивач підтримала позов в частині розірвання шлюбу. В подальшому подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме: залишення без розгляду позов в частині визначення місця проживання дітей. В судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, просить задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково щодо розірвання шлюбу. В подальшому не зявився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав в повному обсязі. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 06 листопада 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом № 709 /а.с.7/, від якого мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.9,10,11/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, несхожість характерів, які привели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Петрова», яке вона не просить змінити на дошлюбне. У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп.

Outcome: approved