Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей та стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей підтримали, в частині стягнення розміру аліментів позовні вимоги зменшили. Суду пояснили, що позивач з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2003 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Протягом останнього часу шлюбні відносини між ними погіршувалось, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час вони не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Крім того пояснили суду, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, хоча відповідач спроможний сплачувати аліменти, оскільки являється працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю та взмозі сплачувати аліменти. Тому остаточно просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; визначити місце проживання неповнолітніх дітей з позивачкою; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій суму в розмірі по 750,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнали та не заперечили проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 травня 2003 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії 1-ГЮ №061161 виданим 11 травня 2003 року Відділом реєстрації актів громадського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 11 травня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2003 року травня місяця 11 числа зроблено запис за №395. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №180957 виданим 29 червня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] [PERSON] народився 05 червня 2004 року в м.Рівне, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2004 року червня місяця 29 числа зроблено відповідний запис за №1269. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №059882 виданим 31 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 17 жовтня 2007 року в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 2007 року жовтня місяця 31 числа зроблено відповідний актовий запис за №2505. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Від надання терміну для примирення сторони в судовому засіданні відмовились, перспектив для збереження сімї не вбачається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від надання терміну для примирення представник позивача в судовому засіданні відмовився. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, фактично їх сім»я розпалась, від надання терміну для примирення сторони відмовились, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки в судовому засіданні не надійшло заперечень від відповідача з приводу того, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти сторін будуть проживати з матір»ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання дітей, не приймає участь у їх вихованні, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача заявлений з врахуванням вимог розумності та справедливості, а відповідач даний розмір аліментів визнав в судовому засіданні, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно квитанції №213 від 11 березня 2016 року позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому і сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved