Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтову-вала його тим, що вона є власницею автобусу марки «Ataman», модель A-09316, номерний знак [NUMBER]. 25 січня 2016 року приблизно о 16 годині 00 хвилин на ділянці автодороги «Бориспіль - Дніпропетровськ», що розташовується на 23 кілометрі та 200 метрах, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортному засобу позивача були спричи-нені механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку, заподіяного [PERSON] по-шкодженням автобусу марки «Ataman», модель A-09316, номерний знак [NUMBER], стано-вить 169738 гривень. Крім того, позивач витратив грошові кошти в розмірі 2200 гривень на евакуацію транспортного засобу та грошові кошти в розмірі 1500 гривень на проведення автотоварознавчого дослідження. Загальний розмір матеріальної шкоди становить 173238 гривень. До того ж [PERSON] зазнала душевні переживання. У такий спосіб їй була запо-діяна моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 20000 гривень. Винним у вчиненні дорож-ньо-транспортної пригоди був [PERSON], який, керуючи автомобілем марки «Fiat Nuovo Doblo», номерний знак [NUMBER], в порушення п.2.3б, п.12.1 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не обрав безпечну швидкість руху транс-портного засобу. У зв'язку з цим він виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автобусом марки «Ataman», модель A-09316, номерний знак [NUMBER]. [PERSON] працював в ТОВ «А-Мега авто» на посаді водія-експедитора. Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди він виконував трудові обов'язки. Ці обставини свідчать про те, що у ТОВ «А-Мега авто» виникло зобов'язання відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в роз-мірі 173238 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. Відповідач ухиляється від добровільного виконання цього зобов'язання. Тому [PERSON] просила суд стягнути з ТОВ «А-Мега авто» матеріальну шкоду в розмірі 173238 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.85) та обґрунтовує її тим, що цивільно-правова відповідальність ТОВ «А-Мега авто», пов'язана з експлуатацією автомобіля марки «Fiat Nuovo Doblo», номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». 28 травня 2016 року ПрАТ «СГ «ТАС» добровільно виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 49291 гривні. Тому [PERSON] просить суд стягнути з ТОВ «А-Мега авто» матеріальну шкоду в розмірі 128138 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача Кочмарьова Т.С. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що розмір мате-ріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автобусу, становить лише 59149 гривень 72 копійки. ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило [PERSON] страхове відшкодування. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що пози-вачу була заподіяна моральна шкода. Тому представник відповідача Кочмарьова Т.С. про-сить суд відмовити у задоволенні позову. Представник ПрАТ «СГ «ТАС» Ніколаєв В.В. не з'явився у судове засідання та наді-слав письмові пояснення (а.с.53-54), в яких він просить суд розглянути цивільну справу в його відсутності. З журналу судового засідання від 19 липня 2017 року (а.с.89-90) вбачається, що у вико-нання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України головуючий роз'яснював представнику позивача [PERSON] право заявити клопотання про залучення ПрАТ «СГ «ТАС» до участі у розгляді цивіль-ної справи як співвідповідача. Однак представник позивача [PERSON] категорично від-мовився від вжиття цього процесуального заходу та наполягав на участі ПрАТ «СГ «ТАС» у розгляді цивільної справи виключно як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власницею автобусу марки «Ataman», модель A-09316, номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.84) та довідкою начальника ТСЦ №3248 ТСЦ в Київській області вих. №І-83 від 23 грудня 2016 року (а.с.77). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на від-шкодування завданої йому майнової шкоди. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу майновою шкодою є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Зокрема, за правилом, передбаченим ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхуван-ня цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», крім витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу до шкоди, пов'язаної з пошкоджен-ням транспортного засобу, відносяться також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Зі звіту №54, складеного 12 квітня 2016 року оцінювачем [PERSON] (а.с.21-24), вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного [PERSON] пошкодженням автобусу марки «Ataman», модель A-09316, номерний знак [NUMBER], становить 169738 гривень. В матеріалах цивільної справи міститься ще один звіт №79-D/18/6, складений 4 квітня 2016 року ТОВ «Експертум-АВЕ» (а.с.55-61), з якого вбачається, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням його автобусу, складає лише 59149 гривень 72 копійки. Однак з копії дефектної відомості №54 від 12 квітня 2016 року (а.с.31) та копії фото-таблиці (а.с.26-27) вбачається, що оцінювач [PERSON] оглядав пошкоджений транс-портний засіб та врахував всі без виключення механічні пошкодження, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Навпаки, до звіту №79-D/18/6 від 4 квітня 2016 року не приєднано жодного документу на підтвердження того, що оцінювач [PERSON] або директор ТОВ «Експертум-АВЕ» [PERSON] здійснювали огляд пошкодженого автобусу. Вони навіть не мали жодного уявлення про механічні пошкодження, причинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Тому визначена ними вартість ремонтно-відновлювальних робіт, матеріалів, необхідних для ремонту, а також складових, що підлягають заміні, є на-думаною та нічим не підтвердженою. Аналіз цих обставин свідчить про те, що звіт №54 від 12 квітня 2016 року спростовує достовірність звіту №79-D/18/6 від 4 квітня 2016 року. З журналів судових засідань від 25 травня та 19 липня 2017 року (а.с.86, 89-90) вбачається, що у виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд двічі роз'яснював представнику відповідача Кочмарьовій Т.С. право на призначення автотоварознавчої експертизи. Однак вона категорично відмовилась від вжиття цього процесуального заходу. Крім того, 25 січня 2016 року, тобто в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, позивач витратив грошові кошти в розмірі 2200 гривень на евакуацію транспортного засобу. Ця обставина підтверджується копією квитанції №001871 від 25 січня 2016 року (а.с.20). З огляду на це суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автобусу марки «Ataman», модель A-09316, номерний знак [NUMBER], в розмірі 171938 гривень (169738 + 2200). В матеріалах цивільної справи міститься копія квитанції до прибуткового касового ор-дера №10 від 12 квітня 2016 року (а.с.20), з якої вбачається, що позивач витратив грошові кошти в розмірі 1500 гривень на проведення автотоварознавчого дослідження. Однак згідно з п.1 ч.2 ст.22 та ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відпо-відальності власників наземних транспортних засобів» такі витрати не відносяться до мате-ріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу. Порядок відшкодування витрат на проведення дослідження регулюється ч.34.2, ч.34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний на-правити свого представника на місце настання страхового випадку та (або) до місцезнаход-ження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У та-кому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експер-тизи (дослідження). Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох дже-рел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяль-ністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.1172 цього ж Кодексу юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Крім того, за правилами, передбаченими абз.1 ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт-них засобів», а також ч.1 ст.1194 ЦК України, у випадку настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує шкоду, запо-діяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуван-ням). З мотивувальної частини постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 липня 2016 року (а.с.19) вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної при-годи був [PERSON], який, керуючи автомобілем марки «Fiat Nuovo Doblo», номерний знак [NUMBER], в порушення п.2.3б, п.12.1 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу. У зв'язку з цим він виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автобусом марки «Ataman», модель A-09316, номерний знак [NUMBER]. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. З журналу судового засідання від 19 липня 2017 року (а.с.89-90) вбачається, що представник відповідача Кочмарьова Т.С. визнала, що на час вчинення дорожньо-транспорт-ної пригоди [PERSON] працював в ТОВ «А-Мега авто» та виконував обов'язки водія-експедитора. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини також не підлягають доказу-ванню. Крім того, з копії поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №АІ/8713237 (а.с.44) вбачається, що на час вчи-нення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, пов'язана з автомобілем марки «Fiat Nuovo Doblo», номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». В цьому ж полісі була передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, в розмірі 50000 гривень. Розмір франшизи взагалі запроваджений не був. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що у ПрАТ «СГ «ТАС» виникло зобо-в'язання виплатити позивачу страхове відшкодування в розмірі 50000 гривень. В свою чергу у ТОВ «А-Мега авто» виникло зобов'язання відшкодувати [PERSON] іншу частину мате-ріальної шкоди в розмірі 121938 гривень (171938 - 5000). В матеріалах цивільної справи міститься роздруківка з рахунку, відкритого на ім'я представника позивача [PERSON] (а.с.78). З цього письмового доказу вбачається, що 28 травня 2016 року ПрАТ «СГ «ТАС» добровільно виплатило позивачу страхове відшкоду-вання в розмірі 49291 гривні 43 копійок. Ця обставина свідчить про те, що страховик не в повному обсязі виконав грошове зобов'язання: він зобов'язаний доплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 708 гривень 57 копійок (50000 - 49291,43). Підстави для додаткового покладення на ТОВ «А-Мега авто» обов'язку виконати це грошове зобов'язання відсутні. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 121938 гривень. З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «А-Мега авто» на користь позивача належить стяг-нути матеріальну шкоду в розмірі 121938 гривень. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на від-шкодування завданої йому моральної шкоди. Згідно з п.3 ч.2, ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у душевних страж-даннях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Роз-мір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потер-пілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Встановлено, що у зв'язку з пошкодженням автобуса [PERSON] зазнала душевні переживання. У такий спосіб їй була заподіяна моральна шкода. Однак позивач не викорис-товував автобус у власній повсякденній діяльності. Ця обставина свідчить про те, що по-шкодження транспортного засобу жодним чином не вплинуло на організацію життєвих зв'яз-ків [PERSON] Враховуючи незначну глибину її душевних страждань, а також вимоги розумності та справедливості, розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, становить лише 2000 гривень. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати [PERSON] вказану шкоду. З огляду на це суд вважає, що з ТОВ «А-Мега авто» на користь позивача належить стяг-нути моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила, в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд при-суджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до роз-міру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 1732 гривень 38 копійок за вимогу про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 173238 гривень та судовий збір в роз-мірі 551 гривні 20 копійок за вимогу про стягнення моральної шкоди. Це підтверджується квитанціями №98 та №99 від 8 серпня 2016 року (а.с.2, 3). В подальшому [PERSON] зменшила розмір позовних вимог про стягнення матеріаль-ної шкоди до 128138 гривень. Ця обставина свідчить про те, що вона безпідставно сплатила судовий збір в розмірі 451 гривні (1732,38 - 1281,38). Пред'явлений нею позов в частині ви-моги про стягнення матеріальної шкоди задоволений на 95% (121938 : 128138 х 100%), а в частині вимоги про стягнення моральної шкоди на 10% (2000 : 20000 х 100%). З огляду на це суд вважає, що [PERSON] належить повернути судовий збір в розмірі 451 гривні та стягнути з ТОВ «А-Мега авто» на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 1272 гривень 43 копійок (1281,38 : 100% х 95% + 551,20 : 100% х 10%).

Outcome: partial