Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В провадженні суду знаходилась зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просив: визнати недійсним договір дарування 70/100 частин квартири [ADDRESS], що посвідчений державним нотаріусом дванадцятої Київської державної нотаріальної контори. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що його померлий батько - [PERSON] подарував частину квартири відповідачці, але при цьому він не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Під час слухання справи в якості третьої особи було залучено Головне управління юстиції в м.Києві. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. На питання суду пояснив, що дійсно підставою для визнання договору недійсним є та обставина, що в момент його підписання покійний батько не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок зловживання алкогольних напоїв. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що це була воля [PERSON] подарувати частину квартири; позивачем не надано суду належних доказів, що [PERSON] в момент підписання не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, представник відповідача пояснив, що позивач пропустив строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому він не є належним позивачем, так як ним пропущені строки на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також представник відповідача просив застосувати наслідки спливу строку на звернення до суду з позовними вимогами. Третя особа представника в судове засідання не направила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Направили до суду заперечення проти заявлених вимог та просили відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що державним нотаріусом у відповідності із чинним законодавством було посвідчено договір дарування, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши позивача, відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 02.04.2009 року [PERSON] подарував [PERSON] 70/100 частин квартири [ADDRESS], підписавши відповідний договір. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, що видане 22.05.2012 року відділом реєстрації смерті у м.Києві. 24.12.2012 року [PERSON] звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] Частина 1 статті 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6). Частина 1 статті 225 ЦК України визначає, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Актом посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи №926 від 13.11.2013 року, що складений експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи на підставі ухвали суду, встановлено, що [PERSON] на момент підписання договору дарування 70/100 частини квартири від 02.09.2009 року (в період до підписання договору та в цей день) страждав психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності і за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, так як в судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] підписав договір дарування частини квартири в момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, відповідних доказів суду надано не було, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не обґрунтовані на законі. Також суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку на звернення до суду позивачем із заявленими вимогами, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення по суті заявлених вимог. Крім того, суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач пропустив строк на звернення до суду із заявою про прийняття спадщини та внаслідок цього він є неналежним позивачем, на тій підставі, що право спадкоємця на звернення до суду за захистом свого права виникає не з моменту реєстрації права власності на спадкове майно, а з моменту звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed