Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

В провадженні судді знаходиться вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що\~\~Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Матвєєвої І. М. для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім`я після смерті її матері - [PERSON] , померлої [INFO] , на належне спадкодавцю спадкове майно - частку від земельної ділянки загальною площею 0,0597 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 644176, кадастровий номер земельної ділянки - 4810136900:01:015:0015. Але [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 травня 2020 року було відмовлено у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії, оскільки згідно правовстановлюючого документу на спадкове майно, вищезазначена земельна ділянка належить спадкодавцю та [PERSON] (Відповідачу) на праві спільної сумісної власності, та в даному правовстановлюючому документі не зазначено яка саме частка земельної ділянки належала [PERSON] , померлій [INFO] , в зв`язку із чим, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю [PERSON] . Ухвалою суду від 09.06.2020 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.11.2020 р. ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Представник позивача [PERSON] до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, відзив на позов не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1\~ст. 280 ЦПК України\~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Суд, дослідивши письмові матеріали справи доходить до наступних висновків. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13 квітня 2012 року, актовий запис № 1521.\~ Відповідно до Заповіту від 17 лютого 1996 року єдиним спадкоємцем [PERSON] є її донька - [PERSON] . [INFO] . Як вбачається в копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 644176, кадастровий номер земельної ділянки - 4810136900:01:015:0015, то [PERSON] та [PERSON] належаь частки від земельної ділянки загальною площею 0,0597 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із частиною 1\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4статті 41\~Конституції України). Відповідно до частини 1статті 317\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1\~статті 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 3, 4\~ст.355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змістуст.357\~ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до\~статті 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Згідно ч.1\~ст.368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2\~ст.369 ЦК України\~передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Частинами 1, 2\~ст.370 ЦК України\~визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що частки в земельній ділянці\~за адресою: [ADDRESS] не були визначені. При цьому, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із неможливістю визначення частки спадкодавця, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії, від 25.05.2020 року. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до п. 5постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Задовольняючи позов суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання відповідачами позовних вимог, а також ту обставину, що жодних інших домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів щодо домовленостей про інший розмір часток суду не представлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. За таких обставин, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved