Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду позивач вказувала, що її бабкою та дідом, [PERSON] та [PERSON] було придбано частину домоволодіння №10 по 4-ому Першотравневому провулку в місті Одесі (в теперішній час домоволодіння №26 по 4-ому Травневому провулку в місті Одесі). В листопаді 1944 року дід позивача [PERSON] загинув на фронті. 02 серпня 2002 року бабка позивача [PERSON] померла. Спадщину у вигляді вказаного будинку фактично прийняла [PERSON], однак спадкових прав не оформлювала. У звязку з викладеним, позивач звернулась з даним позовом до суду, в якому просила визнати за нею право власності на 14/50 ідеальну частку домоволодіння №26 по 4-ому Травневому провулку в місті Одесі в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, але від представника особи на адресу суду надійшла заява про підтримання позову із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від особи на адресу суду надійшла заява визнання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені і забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що у власності [PERSON] та [PERSON] була частина домоволодіння №10 по 4-ому Першотравневому провулку в місті Одесі (в теперішній час домоволодіння №26 по 4-ому Травневому провулку в місті Одесі). 03 листопада 1944 року [PERSON] загинув на фронті Вітчизняної війни. 28 березня 1951 року Одеською Першою державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину, під реєстровим №14199, у якому зазначено, що єдиними спадкоємцями загиблого [PERSON] є його дружина [PERSON], та син [PERSON], який приходиться батьком позивачу [PERSON] Згідно свідоцтва, спадкове майно складається з 2/3 ідеальної частки вказаного. Як свідчить лист КП «БТІ» Одеської міської ради №2657-11/718 від 13 червня 2016 року, на підставі рішення народного суду 1-ої дільниці Іллічівського району міста Одеси від 12 лютого 1954 року, рішення народного суду 1-ої дільниці Іллічівського району міста Одеси від 10 квітня 1954 року та ухвали народного суду 1-ої дільниці Іллічівського району міста Одеси від 24 листопада 1954 року про визначення часток, за [PERSON] та [PERSON] зареєстроване право власності на 14/25 ідеальну частку відповідного домоволодіння, що становить по 14/50 частці на кожного співвласника. 18 лютого 1992 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №448863, повторно виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції 30 березня 2016 року. 02 серпня 2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №456370, повторно виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 29 квітня 2016 року. 22 травня 2016 року померла [PERSON] мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №448863, виданим Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції 30 березня 2016 року. 11 жовтня 2016 року [PERSON] отримала у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON], померлого 18 лютого 1992 року. Також 11 жовтня 2016 року [PERSON] отримала у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON], яка померла 22 березня 2016 року. Але при цьому питання про спадкування [PERSON] майна [PERSON], померлої 02 серпня 2002 року, залишилось невирішеним. Матеріали справи свідчать, що позивач фактично прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1258 ч.ч.1,2 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. При цьому, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як закріплене в ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Зясовані судом обставини свідчать, що позивач [PERSON] ([PERSON] до укладення шлюбу 13 серпня 1982 року) С.В. є онукою спадкодавця [PERSON], та спадкоємцем першої черги померлої за правом представлення в порядку ст. 1266 ч.1 ЦК України. Відповідно до ст. 1268 ч.ч.1,3,5 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] спадщину фактично прийняла, з заявою про відмову від спадщини до нотаріуса не зверталась. Згідно ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Увесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість відповідних вимог позивача і зумовлює наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 14/50 ідеальну частку домоволодіння №10 по 4-ому Першотравневому провулку в місті Одесі в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] Згідно ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду в частині визнання права власності на нерухоме майно, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обовязковій державній реєстрації та є підставою для внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Outcome: approved