Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

В провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом припинення права проживання та користування [PERSON] в квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, [PERSON] подала до суду зустрічний позов, в якому просила надати їй для пожиттєвого проживання квартиру, аналогічну за якістю квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові та у тому ж районі, відшкодувати їй витрати на догляд, лікування та поховання спадкодавця [PERSON] в розмірі двократної мінімальної заробітної плати за три роки. В ході розгляду справи [PERSON] подала уточнену зустрічну позовну заяву, в якій просила стягнути з [PERSON] грошову суму в розмірі 21018 доларів США в гривневому еквіваленті на день постановлення рішення суду як грошову компенсацію за умисне невиконання спадкоємцем [PERSON] обовязку спадкодавця [PERSON] щодо забезпечення права [PERSON] на довічне проживання у квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, а також просила стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 72 мінімальних заробітних плат як компенсацію витрат [PERSON] на догляд, лікування та поховання спадкодавця [PERSON]. Ухвалою суду від 30.06.2016 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністюта обєднано в одне провадження. Ухвалою суду від 22.02.2017 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю залишено без розгляду у звязку із повторною неявкою позивача. [PERSON] обґрунтовує заявлені нею вимоги тим, що з січня 2000 року до 29.11.2011 вона спільно мешкала із [PERSON] в квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, складали єдину родину, її цивільний чоловік [PERSON] прийняв на себе обовязок забезпечувати її проживання в даній квартирі до кінця її життя. Останні роки життя [PERSON] тяжко хворів, вона здійснювала усі витрати по утриманню квартири в належному стані, повністю сплачувала комунальні послуги, здійснювала догляд та лікування [PERSON], а після смерті останнього 29 листопада 2011 року вона за власні кошти поховала його і до травня 2013 року продовжувала постійно проживати у квартирі. На початку травня 2013 року [PERSON] раптово захворіла та протягом двох тижнів перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні. Після повернення з лікарні [PERSON] не змогла потрапити до квартирі, оскільки були замінені замки на вхідних дверях. Від сусідів вона дізналась, що син її цивільного чоловіка [PERSON] [PERSON] разом із невідомими особами зламали двері, проникли до квартири, після чого вона не могла дізнатися про місце перебування її особистих речей та грошових заощаджень. Вона звернулась до суду за захистом своїх прав на проживання в спірній квартирі і рішенням суду її право на користування спірною квартирою було поновлено, однак на вхідних дверях знов було змінено замки і продовжується перешкоджання виконанню судового рішення. [PERSON] зазначає, що спадкодавець [PERSON] прийняв на себе обовязок забезпечити її пожиттєве проживання у спірній квартирі, після його смерті цей обовязок не припинився, його син [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять в тому числі і обовязки, що належали спадкодавцеві. [PERSON] також вимагає відшкодування витрат, зроблених нею на догляд, лікування та поховання спадкодавця від його спадкоємця [PERSON] Крім того, у червні 2016 року [PERSON] стало відомо, що [PERSON] в листопаді 2013 року продав квартиру № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові [PERSON], а тому, на думку [PERSON], єдиним способом виконання обовязку спадкодавця [PERSON] щодо забезпечення її права на проживання в квартирі є витребування від спадкодавця половини грошової суми, отриманої від продажу квартири. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в ході розгляду справи заперечували проти заявлених вимог, в подальшому в судові засідання не зявлялись, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив відмовити в їх задоволенні. В своїх письмових поясненнях посилається на те, що [PERSON] не надала суду доказів наявності в неї права на проживання у спірній квартирі та на підтвердження витрат, понесених нею на догляд, лікування та поховання [PERSON] Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.05.2012 у справі № 2020/2682/2012 визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 29.11.2011; рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно прийнято 20.08.2012. 22.11.2013 за договором купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО [PERSON], [PERSON] передав [PERSON] своє право власності на квартиру № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято 22.11.2013. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 у справі № 641/3781/15-ц поновлено право [PERSON] на проживання та користування квартирою № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, яке існувало до ухвалення Комінтернівським районним судом м. Харкова заочного рішення від 19.12.2012 у справі № 2020/12526/2012. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.10.2015 рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.06.2015 залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.02.2017 рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.06.2015, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29.10.2015 та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2015 скасовано, справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Комінтернівський ВДВС Харківського міського управління юстиції, про поновлення попереднього юридичного стану, направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. На час розгляду даної справи судове рішення по суті позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа Комінтернівський ВДВС Харківського міського управління юстиції, про поновлення попереднього юридичного стану, не прийнято. Згідно інформації КП «Жилкомсервіс» від 22.06.2016, особовий рахунок за адресою: м. Харків, пр.. Маршала Жукова,12-В квартира № 22, був оформлений на імя [PERSON], у 2014 році особовий рахунок переоформлено на імя [PERSON], інформація про інших осіб відсутня. Позивач [PERSON] стверджує, що її цивільний чоловік [PERSON] прийняв на себе обовязок забезпечувати її проживання в квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові до кінця її життя, після його смерті це право перейшло до його спадкоємця [PERSON] Однак, оскільки останній продав цю квартиру сторонній особі, вона вимагає витребувати від спадкоємця [PERSON] половину грошової суми, отриманої ним від продажу квартири. Крім того, [PERSON] стверджує, що вона понесла витрати на догляд, лікування та поховання [PERSON], а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON], як єдиного спадкоємця, компенсацію цих витрат в розмірі 72 мінімальних заробітних плат. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статті 58-59 ЦПК України визначають належність та допустимість доказів. Належними є докази, які містять інформації щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Також обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог просила викликати та попитати в якості свідків осіб, яким було відомо про обставини спільного проживання [PERSON] із [PERSON] Так, свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що [PERSON] мешкала разом із [PERSON] близько 11 років однією сімєю, свідок часто приходила до них у гості, [PERSON] неодноразово виявляв своє бажання, щоб [PERSON] мешкала у спірній квартирі. Їй було відомо, що син [PERSON] [PERSON] не приймав участі у лікуванні свого батька. Аналогічні свідчення дали і інші свідки [PERSON] та [PERSON] Додатково [PERSON] повідомив, що [PERSON] після смерті батька вигнав [PERSON] з квартири. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1232 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Ані позивачем [PERSON], ані її представником [PERSON] до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог щодо наявності обовязків [PERSON], а після його смерті спадкоємця [PERSON] забезпечити пожиттєве проживання [PERSON] у квартирі № 22 по пр.. Маршала Жукова,12-В в м. Харкові, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується вимог [PERSON] щодо відшкодування витрат, понесених нею на догляд, лікування та поховання спадкодавця, то і в цій частині вимоги задоволенню не підлягають, оскільки жодних належним доказів на підтвердження їх наявності [PERSON] в судовому засіданні не надано та судом не встановлено. За таких обставин суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed