Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою по [ADDRESS] . На підставу позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що відповідачі, котрі мають зареєстроване місце проживання у спірній квартирі, в ній понад рік не проживають, не сплачують комунальні платежі і не беруть участі в утриманні житла, а тому є усі підстави позов задовольнити. В судове засідання позивач з`явився, позов підтримав в повному обсязі і з підстав, зазначених в ньому просить задовольнити вимоги. Відповідачі своїм конституційним правом на захист не скористалися, у визначений судом строк мотивованого відзиву на позов не направили, хоча були повідомлені судом належним чином про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу заочно за відсутності відповідачів, оскільки право на участь в судовому процесі є диспозитивним правом, а не обов`язком учасників судового процесу. Всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачу за праві приватної власності належить 1/3 ідеальна частка квартири по [ADDRESS] , якою (часткою) [PERSON] була обдарована своєю бабусею [PERSON] , на підставі нотаріально посвідченого в реєстрі за №10 , договором дарування від 04.01.2010 року. Право власності на 1\\3 ідеальну частку позивач зареєструвала в реєстрі, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.02.201о року (номер витягу 25195110. В означеній квартирі мають також зареєстроване місце проживання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , що встановлено записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] Позивач стверджує, що відповідачі в квартирі понад рік не проживають, не сплачують комунальні платежі і не беруть участі в утриманні житла. Цю обставину доводить актом від 17.11.2015 року, складеним комісією майстрів дільниць ТОВ «Коменерго Тернопіль2», й паспортиста, про проведення обстеження квартири [ADDRESS] на предмет проживання мешканців [PERSON] , [PERSON] , й змістом якого зазначено про відсутність цих людей в кватирі. Акт складений за підписами свідків [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Поряд з тим судом встановлено, що відповідачі у справі є співвласниками спірної квартири, і їм належить кожному по 1/3 ідеальної частки, що відображено в технічному паспорті на квартиру по [ADDRESS] , й загалом ця обставина визнана в судовому засіданні позивачкою, котра пояснила, що відповідачі набули право власності кожен по 1/3 ідеальної частки в квартирі в порядку приватизації, як зареєстровані в житлі особи. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен маг право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч.1 ст.319 ЦК України). З огляду на цю обставину, зважаючи на статус відповідачів, як співвласників житла, на останніх не поширюються приписи ст. 405 ЦПК України про строкове сервітутне право користування чужим майном, і припинення цього права в разі відсутні в ньому без поважних причин понад один рік А тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed