Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 89 555,85 грн., з яких 17 610,00 грн. сума заборгованості за кредитом, 62 004,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 9 201,42 грн. - пеня, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 25.04.2002 між Акціонерним товариством інноваційним банком «Укр Сиббанк» (правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №10131858000 (первинний №23/04-2002), далі - Кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 21 130,00 грн. на строк до 25.04.2004 з відсотковою ставкою 33,0%. 08.12.2011 між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за вищенаведеним Кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач порушив умови останнього, просить суд стягнути нараховану заборгованість в судовому порядку (а.с.2-5) В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.39, 45). В свою чергу, представник позивача зауважив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача направив на адресу суду заперечення, в яких акцентує увагу суду на тому, що строк дії Кредитного договору закінчився ще 25 квітня 2004 року, він не пролонговувався, з того часу жодних претензій за Кредитним договором до нього жодна особа не пред`являла. Відтак просить застосувати строки позовної давності (а.с.32-39) Дослідивши матеріали справи, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок останніх в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що 25.04.2002 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укр Сиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №23/04-2002, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 21 130,00 грн. строком з 25.04.2002 по 25.04.2004 під 33% річних (а.с.6) Кредитним договором також було передбачено, що в разі невиконання своїх зобов`язань, а саме несплати або порушення сплати чергового платежу банк має право пред`явити кредит до стягнення. 08.12.2011 згідно виписки із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» придбав у ПАТ «УкрСиббанк» право вимогу, в тому числі за вищезазначеним Кредитним договором (а.с.12-15) Згідно довідки ПАТ «Дельта Банк» від 25.06.2015 загальна сума заборгованості станом на 25.06.2015 за Кредитним договором відповідача перед позивачем складає 89 555,85 грн., з яких 17 610,00 грн. тіло кредиту, 62 004,02 грн. - відсотки, пеня - 9 201,42 грн. (а.с.9) Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших акітв цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України) Згідно укладеного між сторонами Кредитного договору не передбачена його пролонгація, отже кінцевим терміном виконання своїх зобов`язань слід вважати 25 квітня 2004 року, будь-яких даних про те, що після спливу цього строку відповідач сплачував які-небудь суми за вищезазначеним Кредитним договором суду не представлено. Відповідно до ст.526 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові (ст.257 ЦК України) Для її обчислення застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки із строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України) За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України) Відтак, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що незважаючи на те, що відповідач визнає наявність невиконаних зобов`язань перед позивачем, проте, у зв`язку із пропущенням трирічного строку звернення до суду із такими вимогами, зазначений позов задоволенню не підлягає. Зазначена позиція суду ґрунтується на правовій позиції ВСУ, висловленій у справі №6-116цс13, згідно якої у разі встановлення договором щомісячних платежів погашення кредиту та кінцевого строку повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (постанова від 06.11.2013) Згідно п.11 Кредитного договору строком його виконання є 25.04.2004. Таким чином, виходячи зі змісту ч.5 ст.261 ЦК України та вищезазначеного правового висновку ВСУ перебіг строку позовної давності щодо даного спору розпочався 25.04.2004. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, пені. Згідно роз`ясненням ВССУ, викладеним у інформаційному листі від 16.01.2013 «Про окремі питання застосування строків позовної давності», встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову у позову саме з цих підстав, якщо стороною в справі заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Суд встановив, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість. Проте, зважаючи на те, що строки звернення до суду саме позивачем були порушені, суд відмовляє в задоволенні позову саме з цих підстав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed