Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

В провадженні Христинівського районного суду, Черкаської області вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог посилається на не, що 04 листопада 2004 року, ухвалою Христинівського районного суду за заявою [PERSON] поданою під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] було, для забезпечення поданого цивільного позову, накладено арешт та заборонено відчуження будинковолодіння , що знаходиться по [ADDRESS] . 05.11.2004 року Христинівською державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону на нерухоме майно будинок та інше майно за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер обтяження 1444229. 05.11.2004 року приватним нотаріусом Осикою Л.М. зареєстровано арешт нерухомого майна будинок з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , реєстраційний номер обтяження 1444674. 04 листопада 2004 року вироком Христинівського районного суду позивач визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 192 КК України . Стягнено з позивача на користь [PERSON] 1474 гривні 80 коп. 22.12.2012 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] закрите на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови, у зв`язку з повним фактичним виконанням. Станом на день подання позову позивач не є підозрюваним, або обвинуваченим в розумінні чинного кримінально-процесуального закону. Оскаржувані арешт і заборона відчуження накладені за заявою відповідача ухвалою суду не можуть бути припинені в інший спосіб аніж в позовному провадженні, оскільки інший спосіб чинним законодавством не передбачений. Така правова позиція знайшла своє відображення в постановах великої палати Верховного Суду від 15.05.2019 року справа N 372/2904/17-ц, від 12 червня 2019 року справа N 766/21865/17. Відсутність у позивача боргів , пасивна позиція відповідача в питанні припинення арешту та заборони застосованих судом за його заявою, вочевидь, свідчить про те, що збереження арешту на майно Позивача, який не має статусу підозрюваного або обвинуваченого у даній справі, є надмірним та фактично безпідставним обмеженням його прав та не відповідає засадам Європейської конвенції з прав людини. Згідно зі ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що з листопада 2004 року, тобто протягом вже майже шістнадцяти років, у кримінальній справі ухвалено вирок, більше восьми років фактично закінчене фактичним виконанням виконавче провадження та погашений борг, обмеження Позивача у здійсненні свого права власності відносно обєктів нерухомості є протиправним. А тому просить суд, зняти арешт нерухомого майна та припинити заборону на нерухоме майно - будинок з будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстровані 05.11.2004 року Христинівською державною нотаріальною конторою (реєстраційний номер обтяження 1444229) та приватним нотаріусом Осикою Л.М. (реєстраціний номер обтяження 1444674), на підставі ухвали, Христинівського районного суду Черкаської області від 04.11.2004 року. Судові витрати залишити за позивачем. Позивача в підготовче судове засідання не з`явився, письмово просив справу розглянути у її відсутність, вимоги задовільнити. Відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, письмово вимоги визнав повністю, справу просив розглянути у його відсутність. З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне позов задовільнити повністю з таких міркувань. Вирішуючи питання щодо юрисдикційної належності спору, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що згідно з п. 9 розд. XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Таким чином, Велика Палата ВС у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19) дійшла висновку, що у разі, якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дм КПК України 1960 року, спір щодо зняття арешту з майна є приватноправовим і має розглядатися за правилами цивільного судочинства. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути, протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За таких обставин питання порушене право [PERSON] на здійснення усіх повноважень щодо належного йому майна, підлягає захисту шляхом скасування накладених на нього обтяжень із вилученням відповідних записів із реєстрів. Згідно норм ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки під час підготовчого судового засідання у справі відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, фактично закінчене виконавче провадження та погашений борг, а обмеження позивача у здійсненні свого права власності відносно об`єктів нерухомості є протиправним, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved