Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що працюючи на посаді котельника, 15.09.1998 року близько 19 год. 50 хв., з вини Відповідача, знаходячись на дільниці складання і зварювання металоконструкцій цеху металевих конструкцій, внаслідок нещасного випадку, отримав травми у вигляді: «важка поєднана травма: закритий перелом лонної і сідничної кістки зліва і лонної кістки справа. Травматичний шок ІІ ст. Позачеревний розрив сечового міхура. Тазова урогематома». 24.01.2017 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва з 01 лютого 2017 року - безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я Позивача. У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом Позивач відчув сильний фізичний біль, переніс три важкі хірургічні операції на черевній порожнині, тривалий час був суттєво обмежений в можливості пересуватись в просторі, вимушений був знаходитись на стаціонарному лікуванні з приводу отриманих травм, проходив тривалі курси медичної реабілітації, що призвело до втрати життєвого часу, який Позивач міг витратити на спілкування зі своїми близькими людьми, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку. Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати Позивачем свої наміри в професійній сфері, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до венозної недостатності кінцівок, постійних больових відчуттів в попереку в стані спокою та при фізичному навантаженні і появи та розвитку хронічних циститу та пієлонефриту. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області тіла, функції його організму суттєво порушені. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується сон Позивача, що не дозволяє йому нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Таким чином, наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення ним больових відчуттів, про необхідність лікарського спостереження, про необхідність нераціонально витрачати час, залучати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач, внаслідок зазначених ушкоджень, не в змозі як слід реалізовувати себе в професійній сфері, так як залежний від наслідків отриманого каліцтва, що несприятливо позначається на його матеріальному становищі, адже Позивач не має змоги на належному рівні фінансово утримувати свою родину. Вказане не може не завдавати Позивачу істотних дискомфорту та страждань, що негативно відображається на його повсякденному житті та на житті його родини. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 377840 гривень. Представник Відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що матеріалами позову не підтверджуються жодними належними доказами отримання моральної шкоди, вина підприємства не доведена. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді котельника (а.с. 31-36). Згідно з Актом Форми Н-1 «Про нещасний випадок на виробництві» №120/1 (а.с. 19-22), 15.09.1998 року близько 19 год. 50 хв., знаходячись на дільниці складання і зварювання металоконструкцій цеху металевих конструкцій, внаслідок нещасного випадку, отримав травми у вигляді: «важка поєднана травма: закритий перелом лонної і сідничної кістки зліва і лонної кістки справа. Травматичний шок ІІ ст. Позачеревний розрив сечового міхура. Тазова урогематома». Нещасний випадок з позивачем стався за під час виконання ним своїх обов`язків по складанню кузова коксовозу, а саме під час формування позивачем разом в працівником відповідача [PERSON] стику зіставлених листів кузова. Діючи згідно з вимогами технології, Позивач, виконував електрозварювальні роботи з внутрішньої сторони кузова, а [PERSON] в цей час з зовнішньої сторони кузова, за допомогою кувалди, доводив розмір стику зіставлених листів до потрібних. При ударі кувалдою по листу, останній вискочив з вантажо-захоплюючого пристрою і при падінні травмував позивача, внаслідок чого йому були завданні вищезазначені тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до п.6.1 акту Форми Н-1 , компетентною комісією встановлено, що видом події, який призвів до настання нещасного випадку є - падіння предметів. Відповідно до п.7 акту Форми Н-1, компетентною комісією встановлено, що причиною настання нещасного випадку є - незадовільне функціонування, недосконалість або відсутність системи управління охороною праці. Відповідно до п.8 акту Форми Н-1, нещасний випадок стався внаслідок експлуатації устаткування для чорної металургії, що є джерелом підвищеної небезпеки та належить Відповідачу. Відповідно до п.10 Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого Позивачем отримано тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку працівників Відповідача: [PERSON] - начальник цеху металевих конструкцій, який порушив вимоги п.п.3.1.11, 3.5.1, 3.5.2, 3.5.3 « Посадової інструкції..» [PERSON] - заступник начальника цеху металевих конструкцій по технології, який порушив вимоги п.п.3.9, 3.10, 3.11 «Посадової інструкції…». Внаслідок зазначеного вище нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, Позивач, 18.01.1999 року, вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією (надалі - ЛТЕК), за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 80% внаслідок трудового каліцтва та встановлено ДРУГУ групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 18.01.2000 року, Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 70% внаслідок трудового каліцтва та встановлено другу групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 31.01.2001 року, Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 70% внаслідок трудового каліцтва та встановлено другу групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, що підтверджується витягом з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 18.02.2003 року, Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 20.01.2004 року, Позивач повторно пройшов огляд ЛТЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні, що підтверджується випискою з акту огляду ЛТЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 03.02.2005 року, Позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 30% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 21.02.2006 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 10.03.2009 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 15.03.2011 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги», виданою на ім`я Позивача. 04.03.2014 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я Позивача. 24.01.2017 року, Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок трудового каліцтва з 01 лютого 2017 року - безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК «Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги», виданою на ім`я Позивача (а.с. 8-18). Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно зі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі ст.450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, згідно до п. 1 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків» (які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин), власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці. Позивач зазначив, що втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати Позивачем свої наміри в професійній сфері, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до зміни звичного способу життя. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій лівій верхній кінцівці, функції його організму суттєво порушені. Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати Позивачем свої наміри в професійній сфері, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до венозної недостатності кінцівок, постійних больових відчуттів в попереку в стані спокою та при фізичному навантаженні і появи та розвитку хронічних циститу та пієлонефриту. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області тіла, функції його організму суттєво порушені. Внаслідок постійних больових відчуттів, особливо в нічний час, порушується сон Позивача, що не дозволяє йому нормально відпочивати, призводить до зниження уваги в денний час доби, до постійного відчуття втоми, перебування Позивача в напруженому стані, стані роздратованості. Таким чином, наявність даних негативних явищ в житті Позивача свідчить про постійне перенесення ним больових відчуттів, про необхідність лікарського спостереження, про необхідність нераціонально витрачати час, залучати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач, внаслідок зазначених ушкоджень, не в змозі як слід реалізовувати себе в професійній сфері, так як залежний від наслідків отриманого каліцтва, що несприятливо позначається на його матеріальному становищі, адже Позивач не має змоги на належному рівні фінансово утримувати свою родину. Вказане не може не завдавати Позивачу істотних дискомфорту та страждань, що негативно відображається на його повсякденному житті та на житті його родини. Перелічені негативні явища в житті Позивача переконливо доводять факт завдання Позивачу немайнової (моральної) шкоди внаслідок отриманого трудового каліцтва та стійкої втрати професійної працездатності, що є наслідком порушення законодавства про охорону праці зі сторони Відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. З вказаних обставин вбачається, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання трудового каліцтва, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги здійснення страхових виплат, вважає можливим стягнути на його користь 60000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial