Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №127/21764/17 за позовом [PERSON] до громадської організації товариства садоводів «Малинівка» про поновлення на роботі, а саме про визнання недійсним та скасування рішень, які оформлені протоколом проведення позачергових загальних зборів громадської організації товариства садоводів «Малинівка», поновлення позивача на посаді голови правління громадської організації товариства садоводів «Малинівка» та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2018 року позов задоволено: - визнано недійсними та скасовано рішення, які оформлені протоколом проведення позачергових загальних зборів громадської організації товариства садоводів «Малинівка» від 16 липня 2017 року; - поновлено [PERSON] на посаді голови правління громадської організації товариства садоводів «Малинівка»; - стягнуто з громадської організації товариства садоводів «Малинівка» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17265,44 грн. з утриманням з цієї суми податків і інших обов'язкових платежів; - стягнуто з громадської організації товариства садоводів «Малинівка» на користь [PERSON] судові витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 640,00 грн.; - рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції громадська організація товариства садоводів «Малинівка» оскаржила його в апеляційному порядку, у звязку з чим згідно супровідного листа від 02.05.2018р. справа №127/21764/17 була направлена до апеляційного суду Вінницької області для перегляду в апеляційному порядку вказаного вище рішення суду. Однак, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 04 травня 2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Громадської організації товариства садоводів «Малинівка» про поновлення на роботі повернуто до Вінницького міського суду Вінницької області для усунення зазначених недоліків у строк до 1 червня 2018 року. Повертаючи справу для усунення недоліків апеляційний суд Вінницької області виходив з того, що «цивільна справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки ухваливши рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вирішив питання про розподіл судових витрат та стягнув з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 640 грн. за вимогу про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів. При цьому судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору щодо задоволених судом вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, від сплати якого позивач звільнений при подачі позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надавши заяву позивача про розгляд питання про винесення додаткового рішення без участі позивача. Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, хоч повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом направлення повісток про виклик в судове засідання. Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно з частиною четвертою статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку щодо необхідності ухвалення додаткового рішення, в частині розподілу судових витрат, з огляду на таке. 11 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до громадської організації товариства садоводів «Малинівка» про поновлення на роботі, в якій просив: - визнати недійсним та скасувати рішення, які оформлені протоколом проведення позачергових загальних зборів громадської організації товариства садоводів «Малинівка»; - поновити позивача на посаді голови правління громадської організації товариства садоводів «Малинівка»; - стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. При зверненні до суду з вищевказаною позовною заявою позивач судового збору не сплачував, вважаючи, що звільнений від його сплати. Ухвалою суду від 12 жовтня 2017року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду. Однак, в подальшому, за клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 08 грудня 2017 року позовну заяву [PERSON] до громадської організації товариства садоводів «Малинівка» про визнання недійсним та скасування рішень, які оформлені протоколом проведення позачергових загальних зборів громадської організації товариства садоводів «Малинівка», поновлення позивача на посаді голови правління громадської організації товариства садоводів «Малинівка» та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у справі №127/21764/17 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Зокрема, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно було привести позовну заяву у відповідність до вимог статті 119 ЦПК України (чинної на час винесення ухвали суду), а саме: - конкретизувати позовні вимоги щодо оспорюваних рішень та протоколу, в яких вони відображені; - сплатити судовий збір з немайнової вимоги в розмірі 640,00 грн.; - зазначити ціну позову та визначити грошову суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка вимагається позивачем до стягнення. На виконання вимог ухвали суду від 08.12.2017р., 11 грудня 2017 року позивачем подано суду викладену в новій редакції позовну заяву [PERSON] до громадської організації товариства садоводів «Малинівка» про поновлення на роботі після усунення її недоліків, в якій позивач просив: 1) визнати недійсним та скасувати рішення, які оформлені протоколом проведення позачергових загальних зборів громадської організації товариства садоводів «Малинівка» від 16 липня 2017 року, а саме: - щодо обрання головуючого та секретаря зборів; - щодо обрання рахункової комісії; - оголошення недовіри і звільнення голови правління ГО ТС «Малинівка»; - щодо обрання голови правління, членів правління та ревізійної комісії ГО ТС «Малинівка»; - щодо визначення особи, яка має право представляти ГО ТС «Малинівка» для здійснення реєстраційних дій; 2) поновити позивача на посаді голови правління громадської організації товариства садоводів «Малинівка»; 3) стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10418,80 грн. У вказаній позовній заяві позивачем зазначено ціну позову в сумі 10418,80 грн., а також додано квитанцію №0.0912985454.1 від 11.12.2017р. про сплату 640,00 грн. судового збору. Таким чином, недоліки, про які зазначено в ухвалі суду від 08.12.2017р., в тому числі щодо сплати судового збору, позивачем було усунуто у строк встановлений судом. Як уже зазначалося вище, ухвалюючи рішення у даній справі судом стягнуто з громадської організації товариства садоводів «Малинівка» на користь [PERSON] судові витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 640,00 грн. Однак, питання, щодо стягнення з відповідача на користь держави судового збору щодо задоволених судом вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, судом вирішено не було, а лише зазначено про те, що позивач при зверненні до суду, з позовних вимог про поновлення на роботі, судового збору не сплачував, так як звільнений від його сплати, та матеріали справи не містять доказів понесення інших судових витрат позивачем, а відтак відсутні підстави для їх відшкодування відповідачем. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вирішуючи питання щодо необхідності стягнення з відповідача на користь держави судового збору суд виходить з того, що відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» №3674-VI цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріоритет застосування у даних правовідносинах. Відповідно до статті 1, частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством Статтею 5 Закону №3674-VI закріплено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, вказаною нормою передбачено два випадки, повязаних з трудовими правовідносинами, у яких позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме: 1) у справах про стягнення заробітної плати; 2) у справах про поновлення на роботі. Таким чином, при зверненні до суду з позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу позивач судового збору не сплачував, оскільки за правилами визначеними статтею 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати. Однак, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з системного аналізу положень Закону України «Про судовий збір» та Цивільного процесуального кодексу України, слідує висновок про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як зазначено вище рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2018 року в даній справі позов задоволено, поновлено [PERSON] на посаді голови правління громадської організації товариства садоводів «Малинівка», стягнуто з громадської організації товариства садоводів «Малинівка» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17265,44 грн. з утриманням з цієї суми податків і інших обов'язкових платежів. Отже, судом задоволено немайнову вимогу - про поновлення на роботі, та майнову - про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою становило 640 грн. Разом з тим, згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що враховуючи ціну позову та розмір задоволених вимог, на час звернення позивача до суду з позовною заявою становило також 640 грн. Отже, оскільки рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2018 року в даній справі задоволено позовні вимоги позивача про поновлення на роботі (немайнова вимога) та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 17265,44 грн. (майнова вимога), з яких позивач не сплачував судового збору, оскільки звільнений від його сплати, з урахуванням положень частини першої статті 141 ЦПК України у взаємозвязку з вимогами статей першої та третьої Закону України «Про судовий збір» суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача - громадської організації товариства садоводів «Малинівка» на користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 грн., по 640,00 грн. з кожної з позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі наведеного та

Outcome: approved