Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначив, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі до часу його розірвання, до 11 січня 2002 року. Також, [PERSON] зазначив, що під час перебування батьків в шлюбі, [INFO] він народився, але спільне життя в батьків не склалось, та після його народження, батько переїхав проживати в іншу місцевість, а мати разом з ним почала проживати в дідуся [PERSON] та бабусі [PERSON]. В подальшому, [PERSON] в позові зазначив, що його матір [PERSON] рішенням Тернівського міського суду від 27 вересня 2012 року позбавлена відносно нього батьківських прав, а батька він не бачив та не отримував від нього допомоги Окрім того, [PERSON] зазначив, що батько не цікавився його життям, навчанням та не надавав матеріальної допомоги, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Тернівської міської ради, характеристикою учня та можуть бути підтверджені показами свідків. Разом з тим, [PERSON] зазначив, що на даний час він проживає в [ADDRESS], де бабуся створила всі умови для його проживання та виховання, що підтверджується актом обстеження умов проживання складеного службою у справах дітей Тернівської міської ради та можуть також підтвердити свідки. Також, [PERSON] зазначив, що батько забов'язаний утримувати його матеріально до досягнення повноліття. В зв'язку з зазначеним, обгрунтовуючи свої позовні вимоги з посиланням на ст.ст. 150,164,180 Сімейного Кодексу України позивач просить: 1.Позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] року народження. 2.Стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в обгрунтування позову дав пояснення, зазначивши обставини справи, аналогічно тим, що зазначені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] пояснила, що [PERSON] навчається в школі, його вихованням займається бабуся, а батька дитини ніколи не бачила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча повідомлявся про явку до суду належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення-судової повістки, та подав заяву, зазначивши в ній, що визнає позовні вимоги та не заперечує проти розгляду справи в його відсутність. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області Перерва В.Л. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Крім цього, Перерва В.Л. просила врахувати при розгляді справи обставини, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а вихованням дитини займається бабуся. Суд, заслухавши пояснення стрін по справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. З свідоцтва про народження суд, встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.9). З показів свідка [PERSON]-бабусі позивача суд, встановив, що [PERSON]-батько [PERSON], не займається вихованням та матеріальним забезпеченням сина, який з дворічного віку проживає та виховується в неї. Також, свідок [PERSON] показала, що [PERSON] не приїжджав та не зустрічався з сином. Свідки [PERSON] та [PERSON] - сусіди позивача [PERSON] та [PERSON] кожен своїми показаннями підтвердили, що [PERSON] після народження сина [PERSON] не бачили, вихованням та забезпеченням сина не займався. З рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2012 року, суд встановив, що [PERSON]- мати [PERSON] позбавлена відносно нього батьківських прав (а.с.12-13). З акта обстеження умов проживання служби у справах дітей, суд встановив, що в квартирі [ADDRESS] задовільний санітарний стан, є належні умови для проживання та розвитку дитини [PERSON], виханням якого займається бабуся [PERSON] (а.с.16). З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради від 24 березня 2014 року, суд встановив обставини невиконання батьківських обов'язків [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.25). У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в пунктах 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч.2 ст..166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В зв'язку з вищевикладеним, та визнанням відповідачем [PERSON] позову, суд вважає необхідним позов задовольнити. Суд покладає оплату судового збору на відповідача по справі.

Outcome: approved