Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказав, що він приймав участь у електронних торгах № 151256 (Система електронних торгів арештованого майна) по лоту № 149673, щодо продажу предмета іпотеки, а саме: однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], в яких став переможцем. 07 липня 2016 року державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Кабаченко Ю.Ю. видано акт № 39185837 державного виконавця про проведені електронні торги, який затверджено начальником Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шабала Г.А. Акт № 39185837 державного виконавця про проведені електронні торги, було видано на підставі протоколу про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, що належить [PERSON] від 15 червня 2016 року № 175264, лот № 149673. а саме: предмета іпотеки - квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка складається з 1-ї житлової кімнати, загальна площа - 36,5 кв.м., в тому числі житлова площа - 20,1 кв.м., квартира знаходиться на п'ятому поверсі п'ятиповерхового будинку. Кухня окрема (загальною) площею 7,3 кв.м., ванна кімната - 3,4 кв.м., коридор - 3,8 кв.м., вбудована шафа - 0,8 кв.м., балкон - 3,52 кв.м. 15 липня 2016 року, позивач звернувся до приватного нотаріусу Харченко Ю.Г. щодо видачі свідоцтва на право власності придбане на привселюдних торгах на підставі акту № 39185837 державного виконавця про проведені електронні торги. 18 липня 2016 року, приватним нотаріусом Харченко Ю.Г., було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, реєстраційний № 1175 та надано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів майна щодо об'єкта нерухомого майна. 26 липня 2016 року позивачем було направлено рекомендований лист на адресу відповідача [PERSON], про добровільне звільнення житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS], але [PERSON] добровільно приміщення не звільнив. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення [PERSON], стягнувши з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суду не відомо, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Відзиву на позов не надав. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рух справи. 02 вересня 2016 року позов надійшов до суду та розподілено судді Степаненко Ю.А. (а.с. 1-4, 27). 05 вересня 2016 року відкрито провадження у справі (а.с. 28). 28 листопада 2016 року судом задоволено клопотання відповідача та зупинено розгляд справи до набрання законної сили рішенням у справі за позовом [PERSON] до Василівського РВ ДВС, ДП «СЕТАМ», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання електронних торгів недійсними (а.с. 90-91). 27 лютого 2019 року, у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Степаненко Ю.А., справу розподілено судді Задорожку Д.А. (а.с. 122). 05 березня 2019 року судом винесено ухвалу про прийняття справи до свого розгляду, відновлення провадження та призначення справи до розгляду (а.с. 124). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Предметом позову в справі є визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення та його виселення з нерухомого майна, належного новому власнику. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] приймав участь у проведенні електронних торгів № 151256 (Система електронних торгів арештованого майна) по лоту № 149673, щодо продажу предмета іпотеки, а саме: однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та був визнаний переможцем вищезазначених електронних торгів, що підтверджено підписаним протоколом № 175264 від 15 червня 2016 року про проведення електронних торгів, що знаходиться в матеріалах справи (а.с.7-8). 07 липня 2016 року державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Кабаченко Ю.Ю. видано акт № 39185837 державного виконавця про проведені електронні торги, який затверджено начальником Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шабалою І.А. (а.с.11-12). Відповідно до свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г. 18 липня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №1175, [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з квартири [ADDRESS], яке придбане за 85 269,99 грн., що раніше належало [PERSON] (а.с.14). Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів майна щодо об'єкта нерухомого майна №63977680 від 21 липня 2016 року, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.15-18). 26 липня 2016 року позивачем було направлено рекомендований лист на адресу відповідача [PERSON], про добровільне звільнення житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] Зазначений лист відповідач [PERSON] отримав, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 28 серпня 2016 року (а.с.19-20, 21). Згідно довідки, виданої ОСББ «Рідний Дім-Д» від 30 серпня 2016 року та довідки Василівської міської ради від 05.04.2019 № 1231, [PERSON] зареєстрований за адресою: квартира [ADDRESS], але в зазначеній квартирі не проживає (а.с.25, 136). Судом встановлено, що на теперішній час позивач [PERSON] не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном у зв'язку з реєстрацією там відповідача [PERSON] Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, ЦК України, Житловим кодексом УРСР. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказана вище правова позиція, висловлена в постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 638/13030/13-ц (провадження № 61-20713св18) та від 05 листопада 2014 року Верховного суду України під час розгляду справи № 6-158цс14. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі, належній позивачу [PERSON], право власності на яку останній набув у встановленому законом порядку права, ставши новим власником нерухомого майна, враховуючи встановлену судом об'єктивну неможливість користування [PERSON] належною йому квартирою через реєстрацію відповідача за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном порушуються. Суд зазначає, що припинення права власності на житло колишнім власником, тягне за собою втрату ним й права користуватися житлом, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині усунення перешкод позивачу у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що має своїм наслідком зняття особи з реєстраційного обліку, відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Одночасно суд зазначає, що в задоволенні позову в частині виселення відповідача із належної позивачу квартири необхідно відмовити, оскільки, в порушення вимог статті 81 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів на підтвердження фактичного проживання відповідача [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп. (а.с. 26).

Outcome: partial