Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд позивач вказувала, що постановою державного виконавця від 16 січня 2003 року був накладений арешт на 1/6 ідеальну частку домоволодіння №1 по провулку 2-ому Бузковому в місті Одесі. Арешт був накладений на відповідне майно як на власність [PERSON], однак 31 січня 2015 року особа померла. [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], померлої 27 червня 2015 року, за заповітом, але у звязку із наявним обтяженням сторона позбавлена можливості оформити спадкові права. Позивач зверталась до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси, однак вирішити питання про зняття арешту не уявилось можливим, оскільки матеріали відповідного виконавчого провадження були знищені. Виходячи з викладеного, [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, в якому просила скасувати арешт, накладений на 1/6 ідеальну частку домоволодіння №1 по провулку 2-ому Бузковому в місті Одесі, постановою Малиновського РВ ДВС Управління юстиції в місті Одесі від 16 січня 2003 року, реєстраційний номер обтяження 8221863, як на власність [PERSON], померлого 31 січня 2015 року. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси у відкрите судове засідання не зявився, але від представника відділу надійшла заява про заперечення проти заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін за суттю спору, дослідивши письмові докази, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що на виконанні Малиновського РВ ДВС Управління юстиції в місті Одесі (в теперішній час Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеси) знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1709 від 06 червня 2003 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Одесагаз» грошової суми боргу в розмірі 1017,00 гривень. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 16 січня 2003 року було накладено арешт на 1/6 ідеальну частку домоволодіння №1 по провулку 2-ому Бузковому в місті Одесі, реєстраційний номер обтяження 8221863. Майно було обтяжене як власність боржника [PERSON] Але як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61331218 від 14 червня 2016 року, 1/9 ідеальна частка вказаного домоволодіння належить [PERSON], 1/18 ідеальна частка [PERSON] При цьому, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 листопада 2005 року, [PERSON] успадкувала після [PERSON] 1/6 ідеальну частку майна. 31 січня 2015 року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД №401706 від 01 лютого 2015 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 60 ч.ч.1,2 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, суд погоджується з позицією сторони позивача, що відсутні правові підставі для обтяження даного майна, у звязку з чим суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову.

Outcome: approved