Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач вказує на те, що по договору дарування від 04 серпня 2000 року він отримав в особисту власність квартиру [ADDRESS], якою володіє понад 12 років. Попереднім власникам будинку рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради від 21 лютого 1978 року №72-А виділено в спільне сумісне користування земельну ділянку площею 2994 кв.м., що відповідає 0,2994 га. Земельна ділянка знаходилася в його та [PERSON] користуванні до вересня 2010 року. Весною 2012 року він вирішив приватизувати свою частину присадибної ділянки. Рішенням Здолбунівської міської ради №461 та №462 від 14.03.2012р. було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою по складанню державного акта на земельні ділянки щодо передачі їх у приватну власність йому та [PERSON] загальною площею 0,10 га. При з'ясуванні причини, чому розмір земельної ділянки значно зменшився, він дізнався, що рішенням Здолбунівської міської ради від 03.09.2010р. №1820 без їх відома та згоди в них було вилучено земельну ділянку площею 675 кв.м. і передано в приватну власність сусідньому землекористувачу, відповідачці [PERSON] для ведення індивідуального садівництва. Вважає, що вказане рішення Здолбунівської міської ради є незаконним з наступних підстав. Так, відповідно до ст.120 ЗК України, набувши на підставі договору дарування, право власності на квартиру він набув право користування всією присадибною земельною ділянкою, якою користувався дарувальник. Ні законом, ні договором йому не встановлено будь-яких обмежень в користуванні всією земельною ділянкою, якою раніше користувався дарувальник не має. Він має намір здійснити приватизацію земельної ділянки, яку отримав в користування при набутті права власності на квартиру. Просить суд визнати протиправним рішення Здолбунівської міської ради від 03.09.2010р. №1820, визнати не чинним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 14.07.2011р. на ім'я [PERSON] та визнати недійсною та скасувати державну реєстрацію на дану земельну ділянку на ім'я [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали повністю, просили їх задоволити. Представник Здолбунівської міської ради Рощенко О.О. позов не визнала та пояснила суду, що спірна земельна ділянка перебувала у власності територіальної громади і ніколи не передавалася в користування співвласників будинку [ADDRESS] в м.Здолбунів. При прийнятті оскаржуваного рішення будь-яких порушень законодавства допущено не було дані обставини стверджуються рядом відповідних документів, які досліджені у судових засіданнях. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради №72-а від 21.02.1978 р. позивачу та іншим громадянам земельна ділянка площею 2994 кв.м. в спільне сумісне користування не виділялася, а лише затверджено надані Рівненським ОБТІ матеріали обміру земель забудови кварталу [NUMBER] загальною площею 27521 кв.м. Земельна ділянка була зареєстрована за Здолбунівським будинкоуправлінням, як землекористувачем, а не за позивачем. Позивачем будь-яких документів про те, що йому чи його дарувальнику виділялася в користування вищевказана земельна ділянка не надано. Земельна ділянка відповідачці була виділена із земель запасу житлової та громадської забудови м.Здолбунів, а не за рахунок землі, що перебувала у користуванні [PERSON] Просить суд в позові відмовити. У поданій до суду заяві [PERSON] просить справу розглянути без його участі, у попередній судових засіданнях пояснив суду, що його земельна ділянка не межує з земельною ділянкою відповідачки і вона фактично не спричиняє йому жодних незручностей і будь-яких претензій до [PERSON] не має. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради №72-А від 21 лютого 1978 року затверджено надані Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації матеріали обміру земель забудови кварталу [NUMBER] м,Здолбунів загальною площею 27521 кв.м., а земельна ділянка площею 2294 кв.м. обліковувалась за Здолбунівським будинкоуправлінням Здолбунівської міської ради для забудови кварталу [NUMBER], а не за будинком [ADDRESS] в м.Здолбунів Рівненської області на чому настоює позивач. Згідно п.2 вищезазначеного рішенння Здолбунівської міської Ради також затверджено конфігурації земельних ділянок, а саме безпосередньо ділянки по [ADDRESS] з якої вбачається , що суміжна лінія спірних земельних ділянок є прямою, що суперечить вимогам позивача. У відповідності до положень ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 12 ЗК України встановлено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності тощо у галузі земельних відносин на території міст належить до повноважень міських рад. Відповідно до ч.1,2 ст.42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Згідно з ч. 4 ст. 42 ЗК України, в редакції, яка діяла на момент передачі земельної ділянки відповідачці, розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Відповідно до договору дарування від 07 серпня 2000 року позивач [PERSON] отримав у дар від матері [PERSON] квартиру [ADDRESS] Посилання позивача на те, що рішенням виконавчого комітету Здолбунівської міської ради від 21.02.1978р. №72-А було виділено в спільне сумісне користування земельну ділянку площею 2994 кв.м. для обслуговування будинку [ADDRESS] в м.Здолбунів є безпідставним, оскільки вказаним рішенням було лише затверджено надані Рівненським бюро технічної інвентаризації матеріали обміру земель забудови кварталу [NUMBER]. При цьому землекористувачем земельної ділянки визначено Здолбунівське будинкоуправління Здолбунівської міської ради трудящих, якому належав багатоквартирний будинок. Органом місцевого самоврядування рішення про визначення меж та розмірів прибудинкової території будинку [ADDRESS] в м.Здолбунів не приймалося і така територія не визначалася та не відводилася у натурі. Як встановлено ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. З долученого до матеріалів справи висновку №88 про погодження проекту відведення (місця розташування) земельної ділянки вбачається, що відповідачу [PERSON] земельна ділянка для ведення садівництва передана у власність із земель запасу житлової та громадської забудови м.Здолбунів, а не за рахунок земельної ділянки, яка перебувала у власності позивача. Частиною 3 ст.116 ЗК України встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, одержання земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно рішення Здолбунівської міської ради №1567 від 17.02.2010 року дано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0675 га, для ведення садівництва по [ADDRESS] в межах м.Здолбунів за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови. Згідно рішення Здолбунівської міської ради №1820 від 03.09.2010 року міська рада передала у власність [PERSON] земельну ділянку площею 675 кв.м., що розташована по [ADDRESS] м.Здолбунів (а не по [ADDRESS] м.Здолбунів Рівненської області) з цільовим призначенням для ведення садівництва із земель запасу житлової та громадської забудови м.Здолбунів , а не за рахунок земельної ділянки [PERSON] чи [PERSON],що встановлено при огляді спірних земельних ділянок на місці під час виїздного судового засідання з участю сторін у справі. Рішеннями сесії Здолбунівської міської ради №461 та №462 від 14.03.2012 р. [PERSON] та [PERSON] дано дозволи на розроблення технічної документації із землеустрою по складанню державного акту на право власності на земельні ділянки площею по 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, та 0,10 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговуванння житлового будинку [NUMBER] господарських будівель та споруд за рахунок земель, що перебувала у їхньому користуванні. Що стосується посилання позивача на те, що змінилися конфігурація його земельної ділянки, то ним на підтвердження даного факту не надано належних та допустимих доказів. Натомість, з інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] в м.Здолбунів, наданої Рівненським ОБТІ, вбачається, що конфігурація земельної ділянки після виділення відповідачці спірної земельної ділянки не змінювалася. Крім того, на виїзному судовому засіданні 18 липня 2014 року встановлено, що спірна земельна ділянка , за адресою [ADDRESS] м.Здолбунів, розташована безпосередньо за земельною ділянкою будинковолодінння [PERSON] та між земельною ділянкою [NUMBER] та [NUMBER] належній гр.[PERSON] відноситься до земель запасу. Зокрема посилання позивача, що він користувався спірною земельною ділянкою не знайшло свого підтвердження, як у судових засіданнях так і при огляді спірних земельних ділянок судом на місці. За таких обставин, суд приходить до висновку, що рішення Здолбунівської міської ради від 03.09.2010р. №1820 є законним та таким, що не порушує земельних прав позивача та третьої особи, а тому відсутні підстави для визнання недійсним і його скасування . Що стосується позовних вимог про визнання Державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та скасування державної реєстрації, то вони є похідними від вимог позивача про визнання недійсним і скасування рішення Здолбунівської міської ради від 03.09.2010р. №1820 і залежать від вирішення первинних позовних вимог.

Outcome: dismissed