overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 жовтня 1987 року сторонами зареєстровано шлюб у Новомосковському міському відділі реєстрації актів громадянського стану за актовим записом № 579, від якого мають на даний час повнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили з червня 2009 року через відсутність взаєморозуміння, погіршення обставин в сім`ї, втрату почуття любові, різні погляди на сімейні відносини. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю на дату звернення з позовом немає. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Зазначив, що заходи з примирення подружжя результатів не дали, оскільки сторони більше п'яти років мешкають окремо та живуть кожен своїм особистим життям. Відповідач в судове засідання після надання строку на примирення та зупинення розгляду справи в зв'язку з її хворобою не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 10 жовтня 1987 року сторони зареєстрували шлюб у Новомосковському міському відділі реєстрації актів громадянського стану за актовим записом № 579 /а.с.5/, від якого мають на даний час повнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду родини сторін є втрата почуття любові та різні погляди на подальше сімейне життя. Заходи з примирення подружжя, вжиті судом, результату не досягли. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Хоменко», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. У відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 395, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в травні 2015 року через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, кожен живе своїм життям, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити їхнім інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дитини немає, дитина проживає з відповідачем. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 10 жовтня 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 395 /а.с. 6/, які мають дитину [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Лазаренко», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 квітня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 43. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились через відсутність порозуміння, різні погляди на сімейне життя, що призводило до постійних сварок, скандалів в сімї. Позивач вважає, що подальше шлюбне життя не можливе, а тому вимушена звернутись з позовом до суду. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Ухвалою суду від 01 жовтня 2015 року сторонам надавався строк на примирення два місяці. В судове засідання сторони не зявились, позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, оскільки позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про вручення повістки. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 10 квітня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 43. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, а також те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Враховуючи викладене у суду є підстави вважати, що примирення між сторонами та відновлення сімї, неможливе, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому, на підставі ст. 112 СК України шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Мар'янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 01, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з лютого 2012 року, через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 10 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Мар'янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 01 /а.с. 4/, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 3/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», змінити яке після розірвання шлюбу не просить.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 листопада 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 330, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили влітку 2012 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та подальше сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки це буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спір щодо майна, що є їхньою сумісною власністю буде розглядатися в окремому судовому провадженні. Спору щодо місця проживання дитини немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 10 листопада 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 330 /а.с. 7/, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 8/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 серпня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАГС Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області за актовим записом № 385, від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в січні 2002 року через втрату почуття любові та поваги один до одного, часті сварки. Подружжя з того часу проживає окремо, спільне господарство не веде. Просить не надавати строк на примирення. Відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи ДРАЦС. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 10 серпня 1990 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі РАГС Новомосковського міськвиконкому Дніпропетровської області за актовим записом № 385 /а.с.4/. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідач не бажає розривати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння, сварки, втрата почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона не просить змінити на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 10 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 11, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в березні 2015 року через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на сімейні відносини та подальше сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо спільного майна, місця проживання та утримання дитини немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 10 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 11 /а.с.6/, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, втрата почуття любові та поваги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 11 березня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 75, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 11 березня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 75 /а.с. 5/, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «[PERSON]», змінити яке після розірвання шлюбу не просить.

Outcome: approved