Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

В провадженні судді перебуває вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що до виконкому Металургійної районної у місті ради звернувся КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради з питання перебування у них покинутої дитини, [PERSON] , [INFO] . При розгляді даного питання стало відомо, що малолітня [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю проживали у орендованій квартирі за адресою [ADDRESS] . Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , 30.04.2019 покинула на вулиці дитину. [PERSON] не має постійного місця проживання, веде невпорядкований спосіб життя та схильна до зловживання алкогольними напоями. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00018072331 від 18.05.2017). Документи надані Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 63, де навчалася малолітня [PERSON] , свідчать, що дитина відвідувала навчальний заклад несистематично, мала пропуски уроків без поважних причин. Траплялися випадки, коли мати залишала дитину на сторонніх людей і йшла на всю ніч у невідомому напрямку, або брала дитину разом з собою. Крім того, за свідченням адміністрації школи, родина малолітньої [PERSON] соціально нестійка, а мати - схильна до вживання алкоголю. Психологічна обстановка в родині - напружена. Мати переважно зайнята розвагами у компанії п`яних чоловіків. Мало уваги приділяє дитині. Ганна часто сердиться на матір, не підпускає близько до себе коли та приходить забирати її зі школи. Під час навчання у школі дитина була одягнена бідно, не отримувала повноцінного харчування, родина не мала засобів для існування через те, що соціальні виплати від держави [PERSON] використовувалися не за призначенням. Зазначає, що з [PERSON] постійно проводилася профілактична робота як з боку служби у справах дітей, центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, так і на радах профілактики за місцем навчання дитини, яка належного результату не давала. Внаслідок небажання виконувати батьківські обов`язки по відношенню до дитини, остання постійно залишалася без нагляду та двічі була поміщена до комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради з 13.04.2018 по 19.10.2018 та з 30.04.2019 по цей час. За свідченням адміністрації вказаного закладу під час прийому дитини вона мала занедбаний вигляд, на тілі виявлені синці, спостерігався високий рівень збудження та тривоги. Під час обстеження проективними методиками дитина прокоментувала своє бачення поведінки матері: « Мама розважається з друзями. Розмовляє, сміється, п`є алкогольні напої. Цілується і обіймається з друзями». В ході рольової гри дитина ситуативно проектувала спосіб життя матері, а саме інтимні відносини з чоловіками, що є недопустимо, травматично та руйнівно для психіки та розвитку дівчинки. Рівень психологічного комфорту в сім`ї малолітньої був дуже низький. На даний час гр. [PERSON] доньку в закладі не відвідує, зв`язок з адміністрацією та педагогічним персоналом не підтримує, здоров`ям та долею дитини не цікавиться, місце її перебування - невідоме. Зазначені обставини свідчать про те, що мати свідомо злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні сторони присутніми не були. Представник позивача Органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради - Кость Р.З. до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник третьої особи КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради - Станкова С.Г. у судовому засіданні присутня не була, поза межами судового засідання 22 жовтня 2019 року подала до суду заяву в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі та в заяві зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що Відповідач по справі - [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №401. Місцезнаходження гр. [PERSON] не відомо. Судом було направлено запит до Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. З відповіді на запит суду вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] -, однак 01.06.2019 року вибула з вказаної адресу невідомо куди. З родиною вона не проживає, з малолітньою донькою [PERSON] не спілкується. Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00023037135 від 04.06.2019 записана за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України з зазначенням батька: [PERSON] . З висновку виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про необхідність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] встановлено наступне. Мати дитини - [PERSON] не має постійного місця проживання, веде невпорядкований спосіб життя та схильна до зловживання алкогольними напоями. [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по до\-гляду та контролю за дитиною, її матеріальному утриманню та вихованню, не піклується про неї. Дитина не отримує повноцінного харчування. Родина не має засобів для існування через те, що державну соціальну допомогу на утримання дитини гр. [PERSON] використовується не за призначенням. Дитина навчальний заклад відвідувала не систематично, мала пропуски уроків без поважних причин. Також зазначено, що траплялись випадки, коли мати залишала дитину на сторонніх людей і йшла на всю ніч у невідомому напрямку. З висновку також вбачається, що [PERSON] доньку в закладі не відвідує, зв`язок з адміністрацією та педагогічним персоналом не підтримує, здоров`ям та долею дитини не цікавиться. Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 30.04.2019 р. встановлено, що о 22-00 год., 30.04.2019 року була знайдена дитина [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] та доставлена до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради. З повідомлення директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради Станкової С.Г. встановлено, що 30.04.2019 р. малолітню дитину - [PERSON] зараховано до вищезазначеного закладу на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 30.04.2019 р. Також судом з листа директора КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради Станкової С.Г. встановлено, що під час прийому до закладу дитина мала занедбаний стан, на тілі дівчинки були виявлені синці, спостерігався збуджений та тривожний стан останньої. Дитина не бажає повертатися до матері та бути з нею. Судом також враховано відомості, які зазначено в характеристиці КЗШ №63 де зазначено, що сім`я соціально не стійка, мати алкогольно залежна. Психологічна обстановка в сім`ї напружена. Мати зайнята, в основному, добуванням грошей на випивку, вирішенням особистих проблем, мало приділяє увагу дитині. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З висновку Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування про необхідність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] встановлено за можливе позбавити відповіда батьківських прав враховуючи інтереси дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, відповідач [PERSON] не вважає необхідним, скористатися своїм правом надання особистих пояснень та доказів, спростування аргументів позивача. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини. Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При цьому, будь-які спори між батьками, у які залучена дитина і які вирішуються органом опіки та піклування або судом, завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку і суперечать принципу забезпечення найкращих інтересів дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки нехтують своїми батьківськими обов`язками, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї дитини, не цікавиться її життям, не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не тільки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, а й свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та своєю байдужістю травмує психічне здоров`я дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує належного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а отже ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитиною, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. З огляду на встановлене суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved