Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення розміру часток співвласників у спільній сумісній власності. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказувала, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 15 січня 2018 року мати позивача [PERSON] [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина до майна особи, зокрема у вигляді відповідної ідеальної частки квартири. Позивач [PERSON] свідчила, що зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у правовстановлюючому документі на спадкове майно не визначені ідеальні частки у спільній власності, що належать кожному з співвласників. У зв`язку з викладеним, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визначити частки у праві спільної сумісної власності. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позов не скористався. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення до суду, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до договору №97.12-809 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості під реєстровим №21021638 від 24 грудня 1997 року, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Право приватної власності осіб за даним правовстановлюючим документом було належним чином зареєстроване в ОМБТІ, про що свідчить відмітка організації на примірникові документу, датована 30 грудня 1997 року. Згідно із рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2009 року, зокрема, визнано право власності на квартири [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Технічний паспорт на вказане майно 26 листопада 2009 року виготовлено КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис №565 від 16 січня 2018 року. Після смерті особи відкрилась спадщина до майна померлої, зокрема у вигляді відповідної ідеальної частки квартири. З метою оформлення спадкових прав [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріусом повідомлено про неможливість визначення складу спадкового майна. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У зв`язку з тим фактом, що правовідносини стосовно майнових прав на відповідну квартиру виникли до набрання чинності діючим Цивільним кодексом України, але вже після набрання чинності даним законом не припинились, суд переконаний в обґрунтованості керуватись положеннями діючого на даний момент Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 355 ч. 1, 2 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). При цьому майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно із ст. 370 ч. 1, 2 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Враховуючи наведене та ураховуючи, що на теперішній час один з співвласників вказаного нерухомого майна помер та позасудовим шляхом, зокрема, за допомогою договору між співвласниками спільного майна, вирішити виникле питання не уявляється можливим, суд погоджується з посиланнями [PERSON] та вбачає обґрунтованим задовольнити заявлений позов.

Outcome: approved