Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № DNXRRX01510521 від 18.07.2008 року в розмірі 27880,47 гривень, судові витрати у справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 18.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № DNXRRX01510521, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2109,59 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та пені у встановленні договором терміни, у зв'язку з цим станом на 03.09.2013 року сума заборгованості Відповідача складає 27880,47 гривень, з яких: 2109 гривень 60 копійок - непогашена сума кредиту, 178 гривень 72 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 247 гривень 90 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, 23540 гривень 42 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1303 гривень 83 копійок - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення рішення по справі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позов поданий за спливом строку позовної давності, а умови надання споживчого кредиту фізичним особа («Розстрочка») (Стандарт), що долучені позивачем до позовної заяви та збільшують строк позовної давності - вважає недопустимим доказом, тому як він не містить в собі дати їх затвердження та(або) її підпису. Особливу увагу просив звернути на розмір пені, який перевищує 10% суми основного зобов'язання, що порушує права позивача. В зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 18.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNXRRX01510521. Згідно умов договору, ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит в розмірі 2109,59 гривень, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем були виконані його зобов'язання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 2109,59 гривень. Однак відповідач в односторонньому порядку порушила вимоги як договору так і законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, з яким суд погоджується, оскільки він повністю узгоджується з іншими матеріалами цивільної справи, станом на 03.09.2013 року сума заборгованості [PERSON] складає 27880,47 гривень, з яких: 2109 гривень 60 копійок - непогашена сума кредиту, 178 гривень 72 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 247 гривень 90 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, 23540 гривень 42 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 1303 гривень 83 копійок - штраф (процентна складова). Під час розгляду справи представником відповідача було подано заяву про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що термін дії договору, що укладався з відповідачем 18.07.2008 року - визначений 18.01.2009 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно розглядуваного договору (а.с. 3 - оборот)- Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 2109,6 грн. на строк 6 місяців строк з 18.07.2008 р. по 18.01.2009 року. Позивач звернувся до суду з позовом (а.с. 1) 23.09.2013 року. Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача на те, що строк позовної давності між сторонами встановлений згідно п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичний особам («Розстрочка») (Стандарт), копія яких міститься на арк.. справи 4-6 - дорівнює п'яти рокам, тому як в договорі є посилання на ознайомлення з Умовами надання споживчого кредиту фізичний особам («Розстрочка») (Стандарт), однак що відповідач була ознайомлена саме з таким текстом суду доказів не надано, тому як зазначені умови не містять підписів відповідача, а договір та Умови не містять в собі відомостей щодо дати та особи, що затвердила ці Умови. Від позивача заяв про поновлення строку на звернення до суду з позовом не надходило. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді; сторонами подавалися докази. Позивач клопотань про поновлення строку позовної давності не заявляв, як і не надавав підтверджень поважності причини його пропуску, або інших документів, які б свідчили про те, що строк позовної давності переривався або зупинявся. Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - належить відмовити з причин пропуску строку позовної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed