Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В позові [PERSON] зазначила, що вона з 17 червня 1967 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з яким вони постійно проживали після одруження у будинку по вул. Гагаріна, 1 в селі Лугове Василівського району Запорізької області. Вона з 03 червня 1967 року зареєстрована за вказаною адресою. 11 листопада 2013 року її чоловік [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, є позивач. Спільні діти - [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, подавши нотаріусу відповідні заяви. Після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок, нотаріусом позивачці було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 серпня 2017 року у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документі на вказаний житловий будинок, які б посвідчували право власності спадкодавця [PERSON] на цей будинок. Позивач вказала, що відповідно до архівного витягу з рішення Василівського райвиконкому Запорізької області від 20 грудня 1990 року № 250 та архівного витягу з додатку до нього, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по вулиці Гагаріна ?, а за його матір'ю - [PERSON] - на житловий будинок по вулиці Гагаріна 1/1 у селі Лугове Василівського району Запорізької області. Видача свідоцтва про право власності на житлові будинки покладалася на відповідну сільську раду, однак це рішення в частині видачі власникам свідоцтва про право власності виконано не було. Рішення районної ради було прийнято за списками, які подавалися на той час сільською радою. [PERSON] зазначає, що хоча у вказаному рішенні районної ради вказані будинки по вулиці Гагаріна, №1/1 та № 1/2 в селі Лугове, фактично це був і є один житловий будинок, в якому проживали позивачка, її чоловік та її свекруха. Вказана нумерація будинку № 1/1 та № 1/2 була змінена з №1 відповідно до по-господарського обліку сільської ради у період 1986-2000 років для отримання окремо вугілля та земельних ділянок у користування. Після смерті 30 квітня 1998 року [PERSON] нумерація будинку відповідно до по-господарських книг змінена на №1. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті був її син - [PERSON], тобто чоловік позивачки, бо він проживав однією сім'єю та був зареєстрований з матір'ю. Відповідно до довідки Лугівської сільської ради [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у [INFO] з 1941 року по день смерті 11 листопада 2013 року. На день його смерті з ним проживала та була зареєстрована дружина - [PERSON]; зареєстрована, але не проживає дочка - [PERSON] (яка від прийняття спадщини відмовилася). У посвідці про народження [PERSON], який народився 26 липня 1941 року в селі Верхня Криниця Василівського району Запорізької області невірно вказано ім'я його матері - «Надія» замість вірного «Анастасія». Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2000 року у справі №2/3051, було встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], [INFO], яка померла 30 квітня 1998 року. [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом АВО № 818446 на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай). Земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також 0,46га - для ведення особистого селянського господарства по вулиці Гагаріна, 1 в селі Лугове, згідно записів у земельно-кадастровій книзі, загальними зборами колгоспу «Восток», відповідно до протоколу №2 від 28 лютого 1981 року було виділено [PERSON], що підтверджено довідкою Лугівської сільської ради. На теперішній час земельні ділянки не приватизовані. Величина ринкової вартості вказаного вище житлового будинку становить - 65 335 грн., що підтверджено звітом про його оцінку, складеним суб'єктом оціночної діяльності. З огляду на вказане слідує, що за життя [PERSON] була співвласницею вказаного житлового будинку, проте документально своє право власності не оформила та не здійснювала його державної реєстрації в БТІ. Позивач наголошує, що, зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку за померлим на теперішній час [PERSON], за його життя у виконкомі сільської ради та визнання за ним та його спадкодавцем - [PERSON] права власності на вказаний будинок рішенням виконкому Василівської районної ради, обидва мали вказаний будинок на праві особистої (часткової) власності, відповідно до діючих на той час законодавчих актів. Спадщину за законом після [PERSON] прийняв спадкоємець за законом - [PERSON], який разом з [PERSON] проживав, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що відповідало положенням діючих на той час норм ЦК УРСР. Проте [PERSON] не оформив та не отримував свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді вказаного вище житлового будинку, бо не мав документів, які б посвідчували його право власності на спадкове майно - вказаний житловий будинок та не здійснив державної реєстрації права власності на нерухоме майно. З цих причин позивачка не може оформити спадщину в нотаріальній конторі після смерті чоловіка, а тому просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 11 листопада 2013 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Гагаріна, 1 в с. Лугове Василівського району Запорізької області. Позивач в судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги. Представник відповідача Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, враховуючи думку позивача, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 червня 1967 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.7), з яким вони постійно проживали після одруження у будинку по вул. Гагаріна, 1 в селі Лугове Василівського району Запорізької області. Вона з 03 червня 1967 року зареєстрована за вказаною адресою. 11 листопада 2013 року [PERSON] помер (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину, є вона. Спільні діти: [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, подавши нотаріусу відповідні заяви (а.с.16, 17). Після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за - законом на вказаний вище житловий будинок (а.с.15), нотаріусом позивачці було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 серпня 2017 року у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документі на вказаний житловий будинок, які б посвідчували право власності спадкодавця [PERSON] на цей будинок (а.с.18). Відповідно до архівного витягу з рішення Василівського райвиконкому Запорізької області від 20 грудня 1990 року №250 та архівного витягу з додатку до нього за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок по вул. Гагаріна ?, а за його матір'ю - [PERSON] - на житловий будинок по вул. Гагаріна 1/1 у с. Лугове Василівського району Запорізької області (а.с.11). Видача свідоцтва про право власності на житлові будинки покладалося на відповідну сільську раду, однак це рішення в частині видачі власникам Свідоцтва про право власності виконано не було. Рішення районної ради було прийнято за списками, які подавалися на той час сільською радою. В судовому засіданні встановлено, що, незважаючи на те, що у рішенні районної ради вказані будинки по вул. Гагаріна № 1/1 та № 1/2 в с. Лугове, фактично це був і є один житловий будинок, в якому проживали позивачка, її чоловік та її свекруха. Вказана нумерація будинку № 1/1 та № 1/2 була змінена з №1 відповідно до погосподарського обліку сільської ради у період 1986-2000 років для отримання окремо вугілля та земельних ділянок у користування. Після смерті 30 квітня 1998 року [PERSON] нумерація будинку відповідно до по-господарських книг змінена на №1. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті був її син - [PERSON], тобто чоловік позивачки, бо він проживав та був зареєстрований з матір'ю, вони жили однією сім'єю, що підтверджено довідкою Лугівської сільської ради № 489 від 07.11.2017 (а.с. 19), по-господарською книгою на домоволодіння (а.с. 20-27), довідками Лугівської сільської ради № 459 від 03.10.2017 та 20.11.2000 № 116 (а.с. 28,29) Відповідно до довідки Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав у [INFO] з 1941 року по день смерті 11 листопада 2013 року. На день його смерті з ним проживала та була зареєстрована дружина - [PERSON]; зареєстрована, але не проживає дочка - [PERSON] (яка від прийняття спадщини відмовилася) (а.с.29). У посвідці про народження [PERSON], який народився 26 липня 1941 року в селі Верхня Криниця Василівського району Запорізької області невірно вказано ім'я його матері - «Надія» замість вірного «Анастасія». Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2000 року у справі №2/3051, було встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON], [INFO] є рідним сином [PERSON], [INFO], яка померла 30 квітня 1998 року (а.с.12, 14). [PERSON] був єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом АВО № 818446 на спадкове майно у вигляді права на земельну частку (пай). Земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також 0,46га - для ведення особистого селянського господарства по вул. Гагаріна, 1 в с. Лугове, згідно записів у земельно-кадастровій книзі, загальними зборами колгоспу «Восток», відповідно до протоколу №2 від 28 лютого 1981 року було виділено [PERSON], що підтверджено довідкою Лугівської сільської ради. На теперішній час земельні ділянки не приватизовані (а.с.31). Величина ринкової вартості вказаного вище житлового будинку становить - 65 335 грн., що підтверджено звітом про його оцінку, складеним суб'єктом оціночної діяльності (а.с.32-33). За життя [PERSON] була співвласницею вказаного житлового будинку, проте документально своє право власності не оформила та не здійснювала його державної реєстрації в БТІ. [PERSON] не оформив та не отримував свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у вигляді вказаного вище житлового будинку, бо не мав документів, які б посвідчували його право власності на спадкове майно - вказаний житловий будинок та не здійснив державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина 1); кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (частина 2). Відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У відповідності зі ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивачналежним чином прийняла спадщину, але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], про визнання за нею права власності обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved