Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] , вказано, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. При житті 10 квітня 2009 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй земельну ділянку площею 6,42 га, що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЗП № 041230 виданого Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області 05 грудня 2001 року, заповіла [PERSON] . Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так як ним не було надано правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позбавляє позивача можливості успадкувати спадкове майно після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Михайлівської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області, в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, відзив не подали, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 041230, [PERSON] на підставі рішення виконкому Михайлівської селищної ради від 30 серпня 2001 року № 403 є власником земельної ділянки площею 6,42 гектарів в межах згідно з планом, розташованої на території Михайлівської селищної ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). Згідно заповіту від 10 квітня 2009 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 6,42 га, що розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЗП № 041230 виданого Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області 05 грудня 2001 року, заповіла [PERSON] (а.с. 18-19). Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року визначено [PERSON] додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 23). Згідно матеріалів спадкової справи № 122/2018, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] року [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , за заповітом. 25 листопада 2020 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки (а.с. 16, 24). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 листопада 2020 року за № 728/02-14, державним нотаріусом Третьої запорізької державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,42 га, яка розташована на території Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як спадкоємцем документи що підтверджують право власності на вищезазначене майно не були надані (а.с.26). Інших спадкоємців згідно матеріалів спадкової справи на обов`язкову частку у спадщині не має. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] . Позивач [PERSON] будучі спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON] оформити своє право на спадщину не має можливості, так як державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, інших спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині не має. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved