Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь 3747,00 грн. матеріальних збитків та 10\~000 грн. моральної шкоди, заподіяних злочином, і посилається на те, що 06.05.2015 року близько 13.00 год. [PERSON] в порушення вимог п.13.8 Правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом марки «БМВ 325», д.н. [NUMBER], та рухаючись по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Шепетівці Хмельницької області, не вибрав безпечної дистанції та швидкості руху, здійснив наїзд на нього, який керував скутером, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді забою поперекового хребта і струсу головного мозку. Згідно висновку експерта № 221 від 12.06.2016 року отримані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Внаслідок отриманих травм лікувався у травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ до 26.05.2015 року та до 10.06.2015 року проходив реабілітацію в домашніх умовах. Відповідно до висновків працівників ВДАІ з обслуговування м. Шепетівка та Шепетівського району УДАІ УМВС України в Хмельницькій області та суду вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується протоколом та схемою наслідків ДТП, поясненнями учасників та свідків пригоди, а також матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12015240270000415 від 06.05.2015 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яке було закрито в порядку ч. 1п. 2 ст. 284 КПК України. Просить відшкодувати йому матеріальні збитки, витрати на лікування та моральну шкоду, оскільки він переніс стрес, фізичні і моральні страждання а тому вважає, що відповідач зобовязаний компенсувати йому емоційні страждання, які довелось йому перенести, повязані із відновленням його психічного та матеріального стану, порушенням звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоровя, а також моральних страждань, повязаних з дорожньо-транспортною пригодою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити, при цьому збільшили позовні вимоги: просили стягнути з [PERSON] 3\~747,00 грн. витрат на лікування, 3\~381, 28 грн. матеріальний збиток за пошкодження скутера та 10\~000 грн. моральної шкоди. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. За обставинами справи про адміністративне правопорушення № 688/3703/15-п, № 3/688/1/16 Шепетівського міськрайонного суду 16 травня 215 року о 13 годині 00 хвилин в м. Шепетівці по вул. Старокостянтинівське шосе, 31 Хмельницької області навпроти магазину «Барс» [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в порушення вимог п.13.1. п.14.2.б Правил дорожнього руху не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, перед початком обгону не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, внаслідок чого допустив наїзд на мопед марки «Alphа» під керуванням [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів, а водій мопеда отримав тілесні ушкодження у вигляді поперекового забою хребта, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Зазначеними діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до постанови Шепетівського міськрайонного суду від 28 січня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38КУпАП на підставі п.7 ст. 247 КУпАП дана справа щодо [PERSON] провадженням закрита. Власником пошкодженого мопеда марки «Alphа» є [PERSON] Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК України має власник. Статтею 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі наведеного згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України на [PERSON] покладається відповідальність за відшкодування шкоди, завданої потерпілій особі. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного звязку між ними. Разом з тим, суд бере до уваги положення статті 1188 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана внаслідок зіткнення транспортних засобів відшкодовується на загальних підставах. При цьому наявність або відсутність вини кожного з володільців джерела підвищеної небезпеки встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України є пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Відповідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. При цьому суд бере до уваги, що в адміністративній справі зясовуються обставини скоєння ДТП та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про відповідальність осіб причетних до цієї ДТП. Як вбачається з матеріалів цивільної справи та справи про адміністративне правопорушення 16 травня 2015 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем марки «BMW 325» з державними реєстраційними номерними знаками АВ 19-16 ВХ, сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено мопед марки «Alphа» під керуванням [PERSON], а останній отримав тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124 КУпАП. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] допустив порушення правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення керованого ним транспортного засобу із мопедом, яким на дату скоєння ДТП, керував [PERSON], тому відповідати за шкоду, завдану власнику транспортного засобу [PERSON], повинен водій іншого транспортного засобу, а саме [PERSON] Даними висновку експерта № 018/05/2016 від 17.06.2016 року судової автотоварознавчої експертизи ФОП судовий експерт автотоварознавець [PERSON] підтверджує, що власнику скутера марки «VIPER- Alphа ZS50F», 2008 року випуску, виходячи про стан пошкодження та необхідний обєм і характер відновлювального ремонту, які визначені при огляді, в цінах на момент ДТП 06.05.2015 року, становить 3\~381,28 грн. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цивільно-процесуальним Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, якщо позивач, для підтвердження розміру шкоди надає висновок спеціаліста, звіт про незалежну експертну оцінку, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався. Таким чином, позивач надав суду докази щодо розміру шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумніві у доказах у суду не виникло. При цьому суд бере до уваги, що обовязок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, а незгода відповідача з розміром матеріальної шкоди не підтверджена відповідними доказами. Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, суд бере до уваги положення ст. 1192 ЦК України, згідно з якими з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі. Згідно із розясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливий, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну. Відповідач в своїх запереченнях щодо розміру та способу відшкодування збитків переконливих доказів не надав, а тому на підставі наведеного суд вважає, що позивач надав належні докази на підтвердження розміру і способу відшкодування шкоди, а тому позов в частині стягнення матеріальних збитків, підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, спричинену позивачу неправомірними діями відповідача внаслідок вчинення останнім ДТП, то розмір такого відшкодування підлягає частковому задоволенню. До вимог \~ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Беручи до уваги\~Постанову Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди так, як розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психологічних), яких зазнав позивач,\~\~характер немайнових втрат (їх тривалості), беручи до уваги тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Тому, суд вважає, визначити позивачу моральну шкоду, що підлягає до стягнення з відповідача у розмірі 1000 грн. Відповідно до квитанцій від 08.05.2016 року та17.06.2016 року встановлено, позивач [PERSON] сплатив за автотоварознавче дослідження матеріального збитку скутера 3\~381 грн.28 коп., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, та підлягає також стягненню з відповідача на користь позивача витрати, повязанні з проведеним лікуванням внаслідок отриманих під час ДТП травм в сумі 3\~747 грн., що підтверджується довідкою з Шепетівської ЦРЛ та квитанціями на придбання ліків, які є в матеріалах даної справи. Підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] судові у вигляді сплати судового збору в сумі 794 грн.60 коп. та витрати за проведення експертизи у розмірі 1\~031 грн. , а також за надання правої допомоги у розмірі 3\~000 грн. На підставі ст.ст. 1167,1187, 1192 ЦК України,

Outcome: approved