Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом в якому вказувала, що 14 січня 2015 року померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 63/100 частки житлового будинку №10 по вул. Щепкіна в м. Вознесенську та відповідної частки земельної ділянки площею 0,0557 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для обслуговування вказаного будинку. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину та частину її (частку в житловому будинку) оформила, проте не може оформити частку в спірній ділянці в нотаріальному порядку з підстави втрати правовстановлюючого документа на майно та неможливості отримання його дублікату. Враховуючи вказані обставини [PERSON] просила визнати за нею право власності на 63/100 частки земельної ділянки площею 0,0557 га., розташованої по вул. Щепкіна, 10 в м. Вознесенську, призначеної для обслуговування житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 19 серпня 2016 року до участі в справі в якості відповідача залучено Вознесенську міську раду Миколаївської області. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, проте від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, судом відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 14 січня 2015 року померла мати позивачки [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 63/100 частки житлового будинку №10 по вул. Щепкіна в м. Вознесенську та відповідної частки земельної ділянки площею 0,0557 га., розташованої за цією ж адресою, призначеної для обслуговування вказаного будинку. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину та частину її (частку в житловому будинку) оформила, проте не може оформити частку в спірній ділянці в нотаріальному порядку з підстави втрати правовстановлюючого документа на майно та неможливості отримання його дублікату. Проте факт належності спадкодавцю спірного майна повністю підтверджується: - копією Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 9); - довідкою Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області від 16 серпня 2016 року (а.с. 28); - іншими побічними доказами (а.с. 7-8, 27). Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1225, ч. 1 ст. 1226 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом. У разі коли спадкодавець заповів всю земельну ділянку або її частину іншим особам, які не успадковували нерухоме майно, то спадкоємці мають право на земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно від змісту заповіту. За такими правилами здійснюється й перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна, а якщо був установлений порядок користування ним - то з урахуванням цього порядку. Судом встановлено, що позивачка належним чином прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з неможливості поновлення (отримання дублікату) правовстановлюючого документу в адміністративному порядку таяк наслідок того, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 63/100 частки спірної ділянки в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved