Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 липня 2007 року Тернопільським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 965, і стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття . Заявлені вимоги про розірвання шлюбу мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий час сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. Щодо вимоги про стягнення аліментів зазначає, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину, на постійній основі матеріально не допомагає позивачці, з котрою проживає донька сторін справи. В судове засідання позивач з`явилася й вимоги підтримала у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання в судове засідання з`явився, заперечень щодо заявленного позову не висловив. В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2007 року Тернопільським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 965. Від шлюбу у сторін є спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач заперечень щодо розірвання шлюбу не висловив, не заявляв клопотання про визначення строку на примирення. Будучи присутнім у підготовчому судовому засіданні, не виявив бажання зявитися в судове засідання та надати будь які пояснення по суті позову. Відтак, на думку суду, шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Щодо вимоги про стягнення аліментів суд наголошує на наступному. Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що позивач з дитиною проживають в [ADDRESS] ; натомість відповідач проживає окремо в [ADDRESS] і має постійне місце роботи в Державному ВПТНЗ «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму». Як пояснила позивач, відповідач на постійній основі матеріально не допомагає позивачеві, з котрою проживає донька сторін справи. Хоча обов`язок доказування покладається на кожну із сторін спору, відповідачем не доведено, що стан його здоров`я чи існування якихось об`єктивних обставин перешкоджає йому здійснювати батьківський обов`язок з матеріального утримання дітей. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму становитиме для дитини віком дo 6 років: з 01 січня 2019 дo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня дo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн., для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 дo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня дo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, матеріальне становище відповідача, рівного обов`язку батьків щодо утримання дітей, Суд вважає, що відповідач має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню малолітньої доньки, котра потребує батьківської матеріальної підтримки, а тому в даному випадку мають місце порушення прав, що підлягають до судового захисту шляхом задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved