Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

в позові вказано, що 27.02.2002 року сторони зареєстрували шлюб. В якому в 2006 році народилась донька [PERSON] . Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносни припинено, сторони спільно не проживають на протязі року, примирення між сторонами є неможливим, шлюб суперечить інтересам позивача. Тому позивач просив розірвати шлюб сторін, дитину залишити на проживання з ним. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідач подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов визнала в частині розірвання шлюбу, вимогу про визначення місця проживання дитини залишити без розгляду, з підстави досягнення дитиною 14 річного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] шлюб сторін зареєстровано 27.02.2002 року, актовий запис № 5. В п. 2 ст. 104 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В п. 3 ст. 105 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже позивач довів перед судом наявність правових підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ч. 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В свою чергу згідно з положеннями частин 1-2 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Разом з тим, вирішення питання щодо місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцятирічного віку в судовому порядку, є обгрунтованим в разі необхідністі вирішення способу та порядку її утримання, виховання, догляду за нею тощо. Визначені процесуальним законом правові підстави не доведено та необгрунтовано позивачем, тому позов в частині визначення місця проживання дитини не підлягає до задоволення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial