Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

В поданому позові позивач посилається на те, що 25 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельного паю строком на 10 років, який зареєстровано 29.03.2011 Голубівською сільською радою у книзі реєстрації договорів про оренду землі за №1782. Відповідно до умов договору відповідач передав в оренду позивачу в строкове платне користування земельну частку (пай) у землі сільськогосподарського призначення, загальною площею 1,61 га, в тому числі 1,61 га рілля, яка знаходиться на території Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області. Земельна частка (пай) розташована згідно схеми на землях, які за цільовим призначенням відноситься до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території, яка на цей час перебуває на лінії зіткнення між ЗСУ і незаконними збройними формуваннями, у звязку з чим на ній постійно виникають збройні сутички. Внаслідок цього позивач втратив можливість будь-якого доступу до ділянки та використання її за цільовим призначенням. У звязку з цим позивач вважає наявним істотну зміну обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, що унеможливлює його виконання. З цих підстав відповідно до ч.2 ст. 652 ЦК України, зазначаючи, що відповідач від розірвання договору за згодою сторін відмовився, позивач просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами 25 березня 2011 року. Представник позивача у судове засідання не зявився, у письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у передбаченому законом порядку, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.01.2011 року державним нотаріусом Попаснянської державної нотаріальної контори, реєстровий №99 (а.с.8-9), має право на 1/2 частку земельної частки (паю) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Голубівське», розміром 6,32 умовних кадастрових гектар, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 25 березня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди землі строком на 10 років, зареєстрований 29.03.2011 Голубівською сільською радою у книзі реєстрації договорів про оренду землі за №1782 (а.с.6). За умовами договору відповідач надає, а позивач приймає в оренду строком на 10 років земельну частку (пай) у землі сільськогосподарського призначення, загальною площею 1,61 га, в т.ч. 1,61 га рілля, яка знаходиться на території Голубівської сільської ради Попаснянського району Луганської області. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Пунктом 1 розділу ІХ «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» передбачено, що громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей (ч. 1 ст. 22 ЗК України). Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу (абз. 2 ч.5 ст. 20 ЗК України). Частиною 1 статті 96 ЗК України серед обовязків землекористувачів передбачено, зокрема, забезпечення використання землі за цільовим призначенням. Як зазначено вище, обєктом договору оренди є земельна частка (пай), яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом контур 54(3), та віднесена до земель сільськогосподарського призначення. Пунктом 2.1.а, 2.1.б договору оренди від 25.03.2011 (а.с.6) встановлено обовязок позивача не змінювати цільового призначення земельної ділянки протягом терміну дії договору, фахово використовувати землю і не погіршувати її якості. З акту обстеження земель сільськогосподарського призначення на предмет неможливості проведення польових робіт, складеного 29.09.2015 року комісією, створеною Попаснянською районною державною адміністрацією (а.с.14), вбачається, що на земельній ділянці, виділеній в натурі єдиним масивом, зокрема контур 54(3), неможливо проведення сільськогосподарських робіт у звязку з тим, що землі знаходяться на лінії розмежування та зіткнення, підпадають під обстріли з боку незаконних збройних формувань, використовуються для будівництва капітальних залізобетонних оборонних споруд . Земельна частка (пай) відповідача розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом на контур 54(3), що підтверджується схемою розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП «Голубівське» (а.с.11). Таким чином, судом встановлено неможливість використання предмету договору оренди за цільовим призначенням внаслідок істотної зміни обставин розташування масиву земельної ділянки на території, що знаходиться на лінії розмежування та зіткнення, підпадає під обстріли з боку незаконних збройних формувань, використовується для будівництва капітальних залізобетонних оборонних споруд. Згідно ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Сторонами договору оренди не досягнуто згоди щодо розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин. Указом виконуючого обовязки Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 13.04.2014 уведено в дію рішення РНБО, що вважається початком антитерористичної операції на певній території України. Ця обставина, що обумовила причини неможливості цільового використання землі, виникла після укладення сторонами договору оренди. В момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, та не могли у будь-якому разі її передбачити. Орендар, з огляду на характер обставини неможливість цільового використання землі через розташування масиву земельної ділянки на території, що знаходиться на лінії розмежування та зіткнення, підпадає під обстріли з боку незаконних збройних формувань, використовується для будівництва капітальних залізобетонних оборонних споруд, не має можливості усунути причини виникнення цієї обставини. Виконання орендарем своїх обовязків за договором, зокрема в частині орендної плати, за неможливості отримати очікуване від використання землі істотно порушує майнові інтереси позивача та повністю позбавляє його того, на що він розраховував при укладенні договору, тобто доходу від користування масивом земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва. Договором оренди не передбачено виникнення наведеної вище обставини, отже і не зазначено про відповідні ризики. Покладення ризику неможливості використання земельної ділянки внаслідок зазначених вище, незалежних від позивача обставин, законодавством не передбачено. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність передбачених ч.2 ст. 652 ЦК України чотирьох умов у сукупності, які виникли внаслідок істотної зміни обставин. Таким чином, суд вважає позовні вимоги про розірвання договору оренди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору у сумі 1218 грн. (а.с.3), витрат на оплату виклику відповідача через оголошення у газеті «Урядовий курєр» у сумі 420 грн. згідно рахунку №1320 від 04.02.2016 та платіжного доручення №454 від 05.02.2016, а всього 1638 грн. На підставі викладеного, Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 20, 22 ЗК України, ст. ст. 652 ЦК України,

Outcome: approved