Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

В поданому до суду в порядку, передбаченому: ст.121 Конституції України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст.45 ЦПК України, в інтересах держави позові до Сокирянської міської ради та [PERSON] прокурор посилається на наступні обставини: За результатами розгляду Сокирянським районним судом іншої цивільної справи за позовом прокурора Сокирянського району в інтересах Державної інспекції сільського господарства у Чернівецькій області до Сокирянської міської ради та [PERSON] про скасування рішення сесії, визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації, а також повернення земельної ділянки у власність територіальної громади, прокуратурою Сокирянського району встановлено, що [PERSON] незаконно, без належних на те підстав використовує земельну ділянку водного фонду, площею 4,5811 га, яка знаходиться в урочищі «Гуртоп» Сокирянської міської ради. Так, на підставі рішення сесії Сокирянської міської ради від 30.04.2009 року батькові [PERSON] - [PERSON] передано в оренду вищезазначену земельну ділянку на підставі договору оренди від 04.08.2009 року та додаткової угоди до нього від 01.08.2010 року. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті земельною ділянкою площею 4,5811 га почала користуватися його донька - [PERSON] На підставі рішення сесії Сокирянської міської ради, 09.11.2013 року між відповідачем та Сокирянською міською радою укладено договір оренди спірної земельної ділянки, який згодом зареєстрований в Реєстраційній службі Сокирянського РУЮ. Рішенням Сокирянського районного суду від 08.05.2014 року за позовом прокурора Сокирянського району визнано незаконним та скасовано договір від 09.11.2013 року та скасовано його державну реєстрацію, однак в частині повернення земельної ділянки в комунальну власність судом відмовлено в позові з тих підстав, що договір оренди земельної ділянки, укладений 04.08.2009 року з [PERSON] не припинив своєї дії. В даний час спірною земельною ділянкою користується [PERSON], як фізична особа-спадкоємець [PERSON] Прокурор вважає, що договір оренди земельної ділянки, укладений 04.08.2009 року з [PERSON] підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка - витребуванню із чужого незаконного володіння [PERSON] з наступних підстав: По-перше, згідно умов договору оренди, земельна ділянка в оренду [PERSON] передана як приватному підприємцю. Згідно п.31 вищезазначеного договору оренди однією із підстав припинення його дії є ліквідація юридичної особи-орендаря. Тобто, договір фактично припинив свою дію відразу після внесення відомостей до ЄДР про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності [PERSON] По-друге, [PERSON], як фізична особа, користується спірною земельною ділянкою без відповідних правових підстав, передбачених ст.125 ЗК України. Покійним [PERSON] при складанні заповіту не було охоплено право оренди та в свідоцтві про право на спадщину, виданому [PERSON] не зазначено. Просить: визнати недійсним договір оренди землі від 04.08.2009 року, укладений між Сокирянською міською радою та [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію; витребувати із незаконного користування [PERSON] земельну ділянку водного фонду площею 4,5811 га та вартістю 829388,31 грн., яка розташована в урочищі «Гуртоп» Сокирянської міської ради, кадастровий номер 7324010100:01:004:0063 та повернути її у власність територіальної громади м.Сокиряни. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві. Пояснив, що позов заявлено в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства, яка, як центральний орган, забезпечує нагляд за дотриманням земельного законодавства в Україні на підставі ст.15 ЗК України. Земельна ділянка, з приводу оренди якої укладено оспорюваний договір, відноситься до водного фонду. Вважає, що [PERSON] незаконно використовує зазначену в позовній заяві земельну ділянку, оскільки оспорюваний договір оренди укладено з [PERSON] як приватним підприємцем, та даний договір припинив свою дію з моменту реєстрації припинення підприємницької діяльності [PERSON] у зв'язку зі смертю останнього. В договорі не обумовленно перехід прав орендаря до спадкоємців. Уточнив, що підставою позову є положення ч.3 ст.215 ЦК України, а норма права, яка б безпосередньо регулювала дані правовідносини, відсутня. Представник відповідача - Сокирянської міської ради позовні вимоги не визнав з наступних підстав: згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак в позовній заяві не зазначено, на захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів держави в особі якої юридичної особи прокурором пред'явлено позов, тобто по справі відсутній позивач. Ст.215 ЦК України передбачає підстави недійсності правочину, тобто наявність обставин, які мали місце в момент укладення правочину. Жодна із таких підстав, передбачених ст.203 ЦК України, в позовній заяві прокурором не наведена. Оспорюваний договір оренди із [PERSON] укладався як із фізичною особою, однак після укладення договору останній повинен був зареєструватися як приватний підприємець. Додаткова угода до даного договору в Державній реєстраційній службі не зареєстрована. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених в своєму письмовому запереченні на позов, в якому остання вказала наступне: Прокурором подано до суду даний позов поза межами позовної давності, передбаченої ст.257 ЦК України та вона просить суд застосувати таку давність. Рішенням Сокирянського районного суду від 08.05.2014 року, яке вступило в законну силу 03.06.2014 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог прокурора Сокирянського району до Сокирянської міської ради та [PERSON] про зобов'язання повернути вказану земельну ділянку у власність територіальної громади, оскільки судом встановлено, що укладений між Сокирянською міською радою і [PERSON] договір оренди землі від 04.08.2009 року не припинив своєї дії внаслідок переходу права на оренду земельної ділянки до [PERSON], як спадкоємиці померлого орендаря, тому суд вважає, що остання підставно набула таке право. У зв'язку із вищезазначеним, вважав що суд на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України повинен в даній частині закрити провадження по справі. [PERSON], як орендар, [INFO] помер, залишивши на її ім'я заповіт на все своє майно, права та обов'язки. Відомості до ЄДР про припинення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності та [PERSON] внесені 27.12.2012 року, тобто після його смерті. Діючи у відповідності до ст.7 Закону України «Про оренду землі», [PERSON] звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, та з заявою в Сокирянську міську раду про наміри прийняти спадщину після померлого. Тобто, вона успадкувала все майно, права та обов'язки спадкодавця, у тому числі і право оренди земельної ділянки. 26.06.2014 року відповідач звернулася до міського голови м.Сокиряни з заявою про укладення додаткового договору до договору оренди землі, укладеного з її батьком 04.08.2009 року, однак ця заява це не розглянута. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора, а в частині позовних вимог про витребування земельної ділянки із її незаконного володіння - закрити провадження по справі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та в повному обсязі не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч.1,2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Ч.2 ст.45 ЦПК України передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії його розгляду… Ч.ч.1-3 ст.46 ЦПК України передбачено, що органи та інші особи, які відповідно до ст.45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Відмова органів та інших осіб, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, від поданої ними заяви або зміна вимог не позбавляє особу, на захист прав, свобод та інтересів якої подано заяву, права вимагати від суду розгляду справи та вирішення вимоги у первісному обсязі. Якщо особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених вимог, суд залишає заяву без розгляду. Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Разом з тим, заявляючи позов в інтересах держави, прокурор в позовній заяві не зазначив назву державного органу, який представляє інтереси держави та по справі мав би приймати участь в якості позивача, тому такий орган не залучений до участі в розгляді справи. Також, заявляючи позовні вимоги про витребування від [PERSON] земельної ділянки у власність територіальної громади м.Сокиряни, правом розпорядження якою наділена Сокирянська міська рада, що є одним із відповідачів по справі, прокурор в позовній заяві не зазначив, з яких підстав позов ним пред'явлено саме в інтересах держави. Судом встановлено, що рішенням 32-ї сесії 5-го скликання Сокирянської міської ради Чернівецької області №45/32-09 від 30.04.2009 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема п.1.2 для передачі в оренду [PERSON] земельної ділянки в урочищі «Гуртоп» для рибогосподарських потреб за рахунок земель запасу територіальної громади міста, загальною площею 4,5811 га. На підставі вказаного вище рішення міської ради, 04.08.2009 року між Сокирянською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі, згідно якого [PERSON], як фізична особа, прийняв в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду, загальною площею 4,5811 га, яка знаходиться в м.Сокиряни в урочищі «Гуртоп», строком на 20 років та орендною платою в розмірі 7% від нормативної грошової оцінки землі. 01.08.2010 року між Сокирянською міською радою та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору №0409818000051 від 04.08.2009 року, згідно якої було змінено орендну плату з 7% на 12% від нормативної грошової оцінки землі, однак дана угода не піддана реєстрації у відділі ДЗК. Згідно дослідженої копії спадкової справи №51/2012, [PERSON] помер [INFO]. У відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України, спадкоємцем померлого [PERSON] на підставі заповіту від 13.10.2010 року є його донька [PERSON]. Відповідачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] шляхом звернення 22.05.2012 року із відповідною заявою до приватного нотаріуса. 09.11.2012 року відповідачці [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке посвідчене приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в спадковому реєстрі за №2385. Рішенням 31-ї сесії 6-го скликання Сокирянської міської ради Чернівецької області №461/31-13 від 15.03.2013 року (п.1) вирішено заключити із [PERSON] договір оренди земельної ділянки в м.Сокиряни, урочище «Гуртоп» для риборозведення та сінокосіння (землі водного фонду), загальною площею 4,5811 га., у зв'язку із переходом до неї права на спадщину покійного [PERSON] Пунктом 2 вказаного рішення договір зареєстрований Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за №0409818000051 від 04.08.2009 року вирішено вважати таким, що втратив чинність у зв'язку із смертю [PERSON], а пунктом 3 вказаного рішення зобов'язано [PERSON] зареєструвати договір оренди земельної ділянки в установленому законом порядку. На підставі вказаного рішення міської ради, 09.11.2013 року між Сокирянською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди землі, згідно якого [PERSON] прийняла в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду для риборозведення та сінокосіння, загальною площею 4,5811 га, яка знаходиться в м.Сокиряни в урочищі «Гуртоп», строком на 5 років, який зареєстровано в Реєстраційній службі Сокирянського РУЮ, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 09.11.2013 за №3309979. Рішенням Сокирянського районного суду від 08.05.2014 року позов прокурора Сокирянського району задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано пункти 1, 2, 3 рішення 31-ї сесії VІ скликання Сокирянської міської ради Чернівецької області «Про розгляд звернення гр.[PERSON]» №461/31-13 від 15.03.2013 року. Визнано недійсним договір оренди землі від 09.11.2013 року, укладений між Сокирянською міською радою Чернівецької області та [PERSON], який зареєстрований Реєстраційною службою Сокирянського районного управління юстиції в Чернівецькій області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 09.11.2013 року за №3309979, скасувавши його державну реєстрацію. В задоволенні позовних вимог про зобов'язання [PERSON] земельну ділянку водного фонду, яка розташована в урочищі «Гуртоп» Сокирянської міської ради, кадастровий номер 7324010100:01:004:0063, повернути у власність територіальної громади м.Сокиряни - відмовлено за безпідставністю. Дане рішення вступило в законну силу. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Згідно п.35 договору оренди землі від 04.08.2009 року дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, в встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Частиною 1 ст.31 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вищезазначеним рішенням Сокирянського районного суду встановлено наступні обставини: «Виходячи з наведених вище вимог закону, а також враховуючи те, що відповідачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] та не відмовилася від неї в установленому законом порядку, суд приходить до висновку, що укладений між Сокирянською міською радою та [PERSON] договір оренди землі від 04.08.2009 року, станом на час прийняття оскаржуваного рішення міської ради №461/31-13 від 15.03.2013 року, своєї дії не припинив». Згідно ч.ч.1,3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Однак, в позовній заяві прокурор як підставу недійсності договору оренди землі зазначає обставини, які відбулися після смерті орендаря [PERSON] [INFO] та не навів жодних обставин, які б підтверджували факт недодержання сторонами правочину вимог законодавства в момент його укладення 04.08.2009 року. Ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладання оспорюваного правочину), передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ч.3 ст.215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Посилаючись на вимоги ч.3 ст.215 ЦК України як на підставу визнання договору оренди землі від 04.08.2009 року недійсним, прокурор не зазначив на яких підставах, передбачених яким законом він оспорює вищезазначений правочин і просить визнати його недійсним. У зв'язку з цим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог прокурора про визнання недійсним договору оренди землі від 04.08.2009 року, укладеного між Сокирянською міською радою і [PERSON] Оскільки рішенням суду від 08.05.2014 року встановлено, що укладений між Сокирянською міською радою та [PERSON] договір оренди землі від 04.08.2009 року не припинив своєї дії внаслідок переходу права на оренду земельної ділянки до [PERSON] як спадкоємиці померлого орендаря, суд вважає, що остання підставно набула таке право. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині витребування із незаконного користування відповідача [PERSON] спірної земельної ділянки водного фонду у власність територіальної громади м.Сокиряни задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено наявність такого незаконного володіння. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до ст.6 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України є укладеним з моменту його державної реєстрації. Судом встановлено, що державна реєстрація спірного договору оренди землі відбулась. Доводи прокурора з приводу припинення оспорюваного договору оренди внаслідок смерті орендаря [PERSON] та реєстрації припинення його підприємницької діяльності, а також відсутності правових підстав для користування спірною земельною ділянкою відповідачем [PERSON] суд вважає необгрунтованими, оскільки право оренди спірної земельної ділянки [PERSON] набула в порядку спадкування, а тому виконання вимог ст.124 ЗК України в даному випадку не вимагається. Крім того, договір оренди земельної ділянки від 04.08.2009 року Сокирянською міською радою був укладений з [PERSON] як фізичною особою, в даному договорі не зазначено жодні відомості, які б стверджували його укладення з фізичною особою-підприємцем та наявність у [PERSON] такого статусу на момент укладання договору. Додаткова угода до даного договору, укладена між сторонами правочину від 01.08.2010 року, в якій [PERSON] зазначений як приватний підприємець, державній реєстрації в відділі ДЗК не піддана, тому в розумінні ст.ст. 125,126 ЗК України є такою, що не укладена. Враховуючи наведене, суд вважає, що договір оренди землі від 04.08.2009 року з [PERSON] міською радою укладено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, тому позовні вимоги про визнання даного договору оренди недійсним та скасування його державної реєстрації задоволенню не підлягають, як безпідставні. Як похідні, також не підлягають до задоволення позовні вимоги прокурора про витребування із незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки, що є предметом оспорюваного договору оренди, у зв'язку з не встановленням судом незаконного користування нею [PERSON] Інші доводи прокурора щодо обгрунтованості позову суд не бере до уваги, оскільки позовні вимоги з таких правових підстав не заявлялися. Оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість всіх позовних вимог прокурора по суті, питання про застосування за заявами відповідачів позовної давності судом не вирішується. Також, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідачів про закриття провадження по справі в частині позовних вимог про витребування земельної ділянки водного фонду із чужого незаконного володіння відповідача [PERSON], оскільки вони заявлені з інших підстав, ніж зазначені в позові прокурора згідно рішення Сокирянського районного суду від 08.05.2014 року. Згідно вимог ч.4 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed