Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільскої області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2012 р.н., з визначених рішенням суду 1\\4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, до 1\\3 частки. На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що рішенням суду від 24.12.2014 року було постановлено стягувати означену частку заробітку (доходу) відповідача на утримання аліментів, разом з тим цей розмір є надто малим для забезпечення дитини, для збереження сину стану здоров`я та здійснення інших витрат на його утримання Окрім цього змінився стан здоров`я позивачки, та її матеріальне становище у сторону погіршення, а тому є усі передумови до задоволення позову. В судові засідання представник позивача позов підтримав в просить вимогу задовольнити із зазначених у позові підстав. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, проте забезпечив присутність повноважного представника, котрий суду направив мотивований відзив, змістом якого вимогу заперечив за безпідставністю. Дослідивши письмові докази, Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2014 року розірвано шлюб сторін спору. Від шлюбу у них є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.10.2012 року. Позивачка з сином [PERSON] , та іншим сином [PERSON] , 1992 р.н. проживає в [ADDRESS] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2014 року у справі №607/18875/14-ц, частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , вирішено стягувати на користь позивачки з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , 2012 року народження в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки №1219, виданої управлінням соціальної політики ТМР, вбачається, що позивачка за період з вересня 2018 року по лютий 2019 року отримала державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства 3 групи, в розмірі 8847 гривень. Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня на адвокатський запит представника позивачки склала відповідь від 04.04.2019 року, змістом якої повідомила, що син сторін справи в листопаді 2014 року проходив стаціонарне лікування з приводу ГРВІ, стенозу гортані 2 ступеня; 12.06-22.06.2017 року стаціонарне лікування з приводу множинних кусаних, рваних ран обличчя, шиї та передпліччя; в квітні 2019 року дитина пройшла медичний огляд. Рекомендовано: заняття і групі лікувальної фізкультури та корегуючої гімнастики, гіпоалергенна дієта, додаткове обстеження. Довідкою до огляду МСЕК від 31.05.2017 року, позивачці повторно встановлено 3 групу інвалідності з дитинства, до наступного огляду в травні 2020 року. Протипоказана важка фізична праця. З 14.09.208 року по 24.09.2018 року позивачка [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Тернопільській університетській лікарні з діагнозом вроджена вада серця. При цьому було встановлено, що самопочуття погіршилося в 2017 році впродовж останніх двох місяців Встановлені також лікувальні та трудові рекомендації: нагляд сімейного лікаря і кардіолога, дієта № 10, обмеження вживання солі, уникнення фізнавантажень, переохолоджень. З 29.10.2018 року по 16.11.2018 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Тернопільській університетській лікарні де перенесла оперативне втручання формування реохорд стулки А2 мітрального клапана. Пластика мі трального клапана опорним тільцем. Хвору виписано з стаціонарного лікування на амбулаторне. Лікувальні та трудові рекомендації : дієта нормотрофічна, призначено перелік ліків для вживання та контроль з диспансерним спостереженням у кардіолога. Судом також встановлено, що в грудні 2018 року, за заявою позивачки, Тернопільською міською радою булло виділено одноразову грошову допомогу в сумі 1000 гривень, з коштів міського бюджету. З 20.12.2018 року до 04.01.2019 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в Тернопільській університетській лікарні з діагнозом вроджена вада серця. При цьому було встановлено, що пост операційний період ускладнився розвитком ексудативного перикардиту, з приводу чого пацієнтка була госпіталізована, проведене лікування. Видано лікувальні рекомендації на вживання ліків. Позивач зазначає, що визначений рішенням суду від 24.12.2014 року, розмір аліментів є надто малим для забезпечення дитини, для збереження сину стану здоров`я та здійснення інших витрат на його утримання; істотно змінився стан здоров`я позивачки, та її матеріальне становище у сторону погіршення, позивачці протипоказано важко фізично працювати, а тому є усі передумови до задоволення позову. Відповідач заперечуючи позов зазначає, що відповідно до звіту про здійснення виплати та відрахування, за місцем його роботи регулярно стягується частка на сплату аліментів в суму 1013, 50 гривень щомісячно. Відповідно до платіжного доручення від 14.05.2019 року, відповідачем було перераховано позивачці 875, 50 гривень. Згідно довідки Тернопільського міського відділу ДВС від 08.05.2019 року №16007, на виконанні служби перебуває виконавчий лист від 29.12.2014 року про стягнення аліментів; станом на 08.05.2014 року заборгованість у [PERSON] відсутня. ТОВ «Агрокомпанія Дружба» видала відповідачу довідку про те, що нарахована сума орендної плати за користування земельним паєм у 2018 році склала 4200 гривень 09.10.2015 року відповідач зареєстрував новий шлюб з [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у відповідача народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дружина відповідача, [PERSON] , не працює, постійно здійснює догляд і одержує компенсаційну виплату по догляду за престарілою особою, [PERSON] , з 27.11.2018 року по 10.22.2023 року , в розмірі 04 гривні 80 копійок щомісячно. Згідно даних акту обстеження від 07.06.2019 року , складеного комісією в с Буданів Теребовлянського району Тернопільської області, з жовтня 2018 року по січень 2019 року в будинку по [ADDRESS] проживав [PERSON] у своєї бабусі [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. (!) Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже необхідною умовою перегляду уже існуючого розміру стягуваних аліментів має бути одна з визначених ст.192 СК України, обставин, існування якої зумовлює необхідність судового захисту за зверненням одержувача допомоги. Суд сприймає доводи позивачки і зауважує, що останньо доведено зміни у стані її здоровя з кінця 2017 року, зумовленого вродженою вадою серця позивачка неодноразово перебувала на стаціонарному ліеекуванні і перенесла операцію; [PERSON] протипоказана важка фізична праця. Разом з тим у позивачки, за наслідками обстеження її стану здоровя комісією МСЕК, підтверджено уже існуючу і в 2014 році, третю групу інвалідності. Судом було також досліджено зміст рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/17076/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини. Ухвалюючи рішення 27.01.2016 року судом було встановлено, що «…Як убачається з довідки №6773 від 15 вересня 2015 року, виданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, [PERSON] отримувала в період з квітня 2015 року по вересень 2015 року щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини у розмірі 955 гривень та державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства 2 групи у розмірі 949 гривень, щомісячно (а.с. 35).\~\~\~\~ Як слідує з пояснень [PERSON] у судовому засіданні, у зв`язку з наявністю в неї інвалідності, вона потребує систематичного лікування та інших поточних витрат для повноцінного життя. Позивач надала ряд доказів на обґрунтування зазначеного. Висновком про час настання інвалідності від 23 грудня 2010 року, виданого Тернопільським кардіо-офтальмологічним міжрайонним спеціалізованим МСЕК, ( [PERSON] ) [PERSON] , 1971 року народження, встановлено, що позивач при зверненні у відповідні медичні заклади могла б бути визнаною інвалідом до 18 річного віку по серцево-судинній патології (а.с. 51). ….Відповідно до довідки №7 від 05 січня 2016 року, виданої Тернопільською кардіо-офтальмологічною міжрайонною спеціалізованою МСЕК, [PERSON] вперше була оглянута 10 грудня 2009 року і визнана інвалідом третьої групи з дитинства (а.с. 59). Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціально експертною комісією серії АВ №504770, виданою Тернопільським кардіо-офтальмологічним МСЕК, 07 липня 2015 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності з дитинства строком до 01 червня 2016 року (а.с. 2)…. Як установлено судом, вперше інвалідність ІІІ групи [PERSON] встановлено 10 грудня 2009 року, тобто ще до укладення шлюбу з [PERSON] , протягом семи місяців після розірвання шлюбу з [PERSON] , який розірвано 12 травня 2009 року. В подальшому [PERSON] продовжувлась інвалідність ІІІ групи, а 07 липня 2015 року їй встановлено другу групу інвалідності з дитинства строком до 01 червня 2016 року.» Однак на даний час, незважаючи на стаціонарне лікування і перенесення операції, ще з 31.05.2017 року і по дату ухвалення рішення, відповідачці комісією МСЕК понижено групу інвалідності з 2 до 3. І рішення комісії МСЕК про підтвердження [PERSON] третьої групи інвалідності, як і на дату ухвалення рішення про стягнення аліментів в 2014 році, є чинним. Окрім цього Суд не може не брати до уваги зміну сімейного стану відповідача, котрий зареєстрував новий шлюб з [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу у відповідача народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дружина відповідача, [PERSON] , не працює, постійно здійснює догляд і одержує компенсаційну виплату по догляду за престарілою особою, [PERSON] , з 27.11.2018 року по 10.22.2023 року , в розмірі 04 гривні 80 копійок щомісячно. Відтак навіть взявши до уваги, усе таки визнане Судом, фактичне погіршення стану здоров`я позивачки в 2018 2019 роках, з метою вирішення питання про збільшення стягуваної частки аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] , 2012 р.к., Суд зобв`язаний врахувати створення відповідачем нової сім`ї, народження ще однієї дитини [PERSON] , 2015 р.н., перебування у відповідача на утриманні дружини від наступного шлюбу [PERSON] , котра об`єктивно не має можливості отримання самостійного заробітку, адже здійснює постійний догляд за перестарілою особою. З огляду на наведене, системний аналіз наданих сторонами доказів, з урахуванням основоположного принципу пропорційного цивільного судочинства, не надає Суду передумов для перегляду уже стягуваної частки, в рахунок сплачуваних аліментів, з доходів відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина [PERSON] Окремо Суд наголошує, що періодичне захворювання сина сторін справи також не може підставою для перегляду розміру стягуваних аліментів, проте за умови доведення достатніми доказами позовних вимог, існують підстави на звернення до суду з окремим позовом про стягнення витрат на лікування (придбання дорого вартісних препаратів тощо), в порядку ст. 185 СК України. Разом з тим Суд не може не відзначити тієї обставини, що абзац другий частини другої статті 182 СК України, змінами , внесеними згідно із Законом\~№ 2475-VIII\~від 03.07.2018 року, викладено в наступній редакції - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначено вище, рішенням суду від 24 грудня 2014 року у справі 607/18875/15, частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , вирішено стягувати на користь позивачки з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , 2012 року народження в розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Стягнення аліментів за судовим рішенням у розмірі, меншому нижньої межі, визначеної законом, ретроспективно в часі, вочевидь не відповідає потребам дитини, є непропорційним і несправедливим. З огляду на це, розмір стягуваних аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід змінити до стягнення в розмірі ј частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку. \~\~

Outcome: partial