Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В серпні 2013 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про виділ у натурі частки в будинковолодінні та виділення частки земельної ділянки. Разом з тим в жовтні до суду звернувся [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл домоволодіння, яке знаходиться у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.11.2013 року вказані позову були об'єднані в одне провадження. В обґрунтування свого первісного позову [PERSON] в позовній заяві вказав, а представники в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/4 частка житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яку він отримав у спадщину після смерті свого батька [PERSON]. Іншим співвласником вищевказаного житлового будинку є відповідач [PERSON], якому належить 3/4 частки даного житлового будинку на праві спільної часткової власності. Оскільки між ними протягом тривалого часу існує спір стосовно користування вищевказаним житловим будинком та виділення у натурі його частки із спільного будинковолодіння, на даний час виникла необхідність звернення до суду з вказаним позовом. Крім того, між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо порядку користування земельною ділянкою на якій розміщене будинковолодіння та щодо виділення його частки у вказаній земельній ділянці, що також стало підставою для звернення до суду з вказаними позовом. А тому позивач звертається до суду для об'єктивного вирішення вказаного спору та просить суд виділити в натурі та визнати за ним, право власності на ? частку в будинковолодінні з господарськими будівлями розташованого за адресою : [ADDRESS] виділивши її в окремий об'єкт нерухомості, а також визначити порядок користування земельною ділянкою та виділити йому частину земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS]. В свою чергу до суду звернувся [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл домоволодіння, яке знаходиться у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою. При цьому в обґрунтування зустрічного позову [PERSON] в позовній заяві вказав, а представники в судовому засіданні пояснили, що також бажають розподілити вказане домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою з підстав неможливості досягнути згоди, щодо такого розподілу. В судовому засіданні представники позивача, кожний окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували та просив відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Представники відповідача за первісним позовом, позов не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про виділ у натурі частки в будинковолодінні та виділення частки земельної ділянки підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл домоволодіння, яке знаходиться у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою не підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 1/4 частка житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яку він отримав у спадщину після смерті свого батька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори Корневим В.В від 03.07.1998 року № 2-1214. Іншим співвласником вищевказаного житлового будинку є відповідач [PERSON], якому належить 3/4 частки даного житлового будинку на праві спільної часткової власності. Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України, - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України, - співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS], виготовленого станом на 31.08.2012р., та відповідно до кадастрового плану земельної ділянки, дане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 2143 кв.м. При цьому в користування співвласника [PERSON] виділялась земельна ділянка площею 0,8 га, яка відповідно до довідки Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради зареєстрована за ним згідно запису ЗШК п.1883 стор. 53. Однак відповідач не оформляв право власності на дану земельну ділянку. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради від 20.06.2013 року та довідки Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру від 07.11.11р., за [PERSON] ( спадкодавець) зареєстрована земельна ділянка площею 0,15 га за вказаною ж адресою, яка згідно з рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 321 від 22.10.1997 року передавалась йому у власність, проте державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON]К не отримував. Після смерті спадкодавця [PERSON], я [PERSON] та відповідач [PERSON] прийняли спадщину на вищевказану земельну ділянку розміром 1500кв.м. в рівних частках по ? частці кожному співвласнику, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, однак сторони не зареєстрували своє право власності та не отримували державних актів на право власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до ч.2. ст.120 Земельного Кодексу України, - якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, оскільки право власності на вищевказану земельну ділянку не було зареєстровано за спадкодавцем, та враховуючи положення ч.2 ст. 120 ЗК України, до позивача та відповідача перейшло право користування вказаною земельною ділянкою. Враховуючи вищевикладене дана земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні сторін по справі. На даний час у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина спірної земельної ділянки площею 1080 кв.м., яка на плані розподілу земельної ділянки позначена червоним кольором, а у фактичному користуванні [PERSON] перебуває частина земельної ділянки площею 1063 кв.м., яка на плані розподілу позначена зеленим кольором. Також судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не досягнуто угоди про порядок користування земельною ділянкою, але сформувався порядок фактичного користування земельною ділянкою, як вказано у варіанті №4 судової земельно-технічної експертизи. Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», - у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Відповідно до п. «в.» ч.2 ст.89 Земельного Кодексу України, - у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Згідно з ч. 4 ст.89 Земельного Кодексу України, - співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Згідно проведеної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи встановлено , що нерухоме майно, що розташоване по [ADDRESS], з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного домоволодіння, виділивши частину домоволодіння, що пропонується [PERSON] в самостійний об'єкт нерухомого майна, у відповідності до запропонованих варіантів. В дослідній частині судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи запропоновано два варіанти виділу 1/4 частини будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Крім того, в дослідній частині судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи запропоновано чотири варіанта порядку користування земельною ділянкою. Разом з тим, згідно додаткової судову будівельно-технічної експертизи встановлено , що вартість приміщень в житловому будинку, господарських будівель та споруд виділених співвласнику № 1 у варіанті № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 177 від 27.03.2014 року, з урахуванням відсутності у виділених приміщеннях житлового будинку інженерного забезпечення становить 63 545 грн., а грошова різниця часток при такому виділі будівель та споруд складає 3 385 грн. Що стосується зустрічного позову то суд приходить до висновку про необхідність відмовити в його задоволенні виходячи із наступного. Так, 14 травня 2013 року Ленінським районним судом м. Полтави було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний розподіл домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, яким в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі. Вказане рішення суду набрало законної сили 24 травня 2013 року. Як вбачається з вищевказаного рішення суду , воно постановлене судом з приводу спору між тими самими сторонами, що й у зустрічному позові, тобто між [PERSON] та [PERSON], про той самий предмет, тобто житловий будинок що знаходиться за адресою [ADDRESS] і з тих самих підстав, тобто з підстав поділу спільної сумісної власності передбаченого ст. 367 Цивільного кодексу України на який також посилається позивач в своєму зустрічному позові. Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦК України, - суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Разом з тим в первісному позові [PERSON] сторони та предмет позову також збігаються, але різниться підстава позову, оскільки в первісному позові позивач [PERSON] просить суд не поділити майно, а виділити у натурі свою частку в спільній сумісній власності посилаючись на ст.364 ЦК України, яка встановлює право співвласника на виді внатурі своєї частки із спільної сумісної власності. Крім того позивач в зустрічному позові просить суд, розділити не повністю все будинковолодіння відповідно до ідеальних часток співвласників (3/4 та 1/4), а просить здійснити поділ успадкованих часток , тобто по 1/4 кожному співвласнику , в той час, коли [PERSON] належить 1/4 частка в спільному будинковолодінні, а [PERSON] належить 3/4 частки. Також позивач в зустрічному позові посилається на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 86 від 25.07.2012 року та висновок судової будівельно-технічної експертизи № 86-1 від 08.08.2012 року та просить суд здійснити поділ спільної власності та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіантів розподілу визначених даними експертними висновками. Але, посилання [PERSON] на вищевказані висновки є безпідставним, оскільки дані судові експертизи були проведені на підставі ухвали суду , але по іншій справі, провадження по якій вже закінчилось. Крім того, вищевказані висновки експерта на даний час вже не відповідають дійсності, оскільки на момент проведення даних експертиз, експертом використовувались дані, які на даний час є вже застарілими, зокрема судовим експертом основні технічні параметри об'єкту оцінки були одержані на підставі технічних паспортів, які виготовлені КП ПБТІ « Інвентаризатор» від 19.03. 2008 року та 08.11.2000 року, в яких була зазначена велика кількість об'єктів самочинного будівництва , які експерт відповідно не взяв до уваги, та які відповідно не увійшли до об'єкту розподілу. Разом з тим на даний час, ПП ПБТІ «Інвентаризатор» виготовлено новий технічний паспорт на вказане будинковолодіння від 31.08.2012 року до якого, зокрема було внесено зміни від 19.04.2013 року, та відповідно до якого, дане будинковолодіння вже не має самочинних перепланувань. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, в зустрічному позові [PERSON] про реальний розподіл домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою необхідно відмовити. Отже оцінивши всі вище вказані обставини справи, матеріали судової будівельно-технічної експертизи, суд приходить до висновку, про необхідність розподілу домоволодіння по 2 варіанту вказаної експертизи, як такого, що найбільш наближений до того розподілу, який склався між сторонами на даний час. Також суд дослідивши матеріали судової земельно-технічної експертизи, приходить до висновку про необхідність розподілу порядку користування земельною ділянкою по 4 варіанту, як такого, що є найбільш прийнятним для обох сторін по справі та найбільш відповідає 2 варіанту розподілу домоволодіння. На підставі викладеного, у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст.89 Земельного Кодексу України, ст. 364, 367 ЦК України, ст.ст.57-60, 63, 27,40,42,44,128 , п.2 ч.1 ст.205 209, 211, 212-218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial