Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

В провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] перебувала цивільна справа №200/10673/18 за позовом [PERSON] до Держави Україна в особі Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про стягнення суми інфляційних витрат. 02 грудня 2019 року у вказаній цивільній справі судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволено частково. 17 січня 2020 року [PERSON] подав до суду апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, в зв`язку з чим цивільна справа була направлена для її розгляду до Дніпровського апеляційного суду. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року дану цивільну справу було повернуто до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська для усунення недоліків з посиланням на те, що в оскаржуваному рішенні суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.04.2020 року № 1044/0/15-20 [PERSON] звільнено з посади судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України. Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 серпня 2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі. В судовому засіданні позивач просив вирішити питання про розподіл понесених ним судових витрат, а саме щодо стягнення на його користь витрат в зв`язку з проведенням у даній справі судової експертизи в сумі 5624,00 грн. Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області в судовому засіданні вважав, що Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області не порушувало прав позивача та просив вирішити питання про розподіл судових витрат на розсуд суду. Представники Держави Україна в особі Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області та Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце його проведення повідомлені належним чином, відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення у справі додаткового рішення. Вислухавши осіб, які з`явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним ухвалити у справі додаткове рішення, зважаючи на наступне. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до ч.2, 3 цієї статті заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до матеріалів цивільної справи, 02 грудня 2019 року у вказаній цивільній справі судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 7290,86 грн. - інфляційних втрат, 1402,74 грн. - три проценти річних від простроченої суми, 7934,34 грн. - упущеної вигоди, а разом 16 627,94 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено. Як вбачається із вказаного рішення, при його ухваленні судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачені види судових витрат. Відповідно до ч.1, 2 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2, 3 цієї статті - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 ч.1, 2, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у відповідності до положень п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом. Державна казначейська служба України звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 21 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» - у справах, пов`язаних з питаннями, що стосуються повноважень цього органу. Зважаючи на те, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», зазначені витрати - судовий збір в сумі 2102,00 грн. підлягає компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Крім того, відповідно до матеріалів даної цивільної справи, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в ході розгляду справи була призначена судово-економічна експертиза, проведення якої доручено судовому експерту Лішко Л.М., яка працює директором ПП «Експертно-консалтингова фірма «ЛЛМ», обов`язок щодо оплати вартості проведення даної експертизи покладено на позивача. Відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1235708232.1 від 12 січня 2019 року [PERSON] сплатив ПП «Експертно-консалтингова фірма «ЛЛМ» 5624,00 грн. за проведення судово-економічної експертизи №047-18 від 27.11.2018, тобто поніс судові витрати, передбачені ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду з позовом позивач зазначив в попередньому розрахунку суми судових витрат, які він планував понести у зв`язку з розглядом справи та які пов`язані з залученням експертів та проведенням експертизи, вказавши суму 15000,000 грн. Проте, при ухваленні рішення у даній справі, судом не було вирішено питання про розподіл зазначених понесених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, в сумі 5624,00 грн. Зважаючи на викладене, з урахуванням часткового задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] понесені витрати, пов`язані з розглядом справи - проведенням експертизи, в сумі 5624,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved