Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі договору дарування йому належить домоволодіння [ADDRESS], розташоване на земельній ділянці, виділеній на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідачка [PERSON] є власницею суміжної земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS]. У травні 2013 року без отримання відповідних дозволів та без узгодження з позивачем, [PERSON] розпочала будівництво гаражу на його земельній ділянці, оскільки паркан між ділянками відсутній. На всі вимоги відновити межу між земельними ділянками та припинити будівництво гаражу, відповідачка зневажає, у зв'язку з чим був вимушений звернутись до суду та просить зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою [ADDRESS] шляхом знесення самовільно збудованого гаражу, відновлення кордону між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON], зобов'язати відповідачку сприяти відновленню твердого межового кордону, внесення в натурі твердих межових знаків між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS], стягнути з [PERSON] моральну компенсацію в розмірі 2000,00грн. та понесені судові витрати. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті змінив заявлені вимоги та просив відновити кордон між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого 26.03.2012р. на ім,я [PERSON] Згодом уточнив вимоги та просив встановити, що порядок користування земельною ділянкою [ADDRESS] повинен здійснюватися у таких межах- від точки Г по межі з земельною ділянкою [ADDRESS] до точки В на відстані 17,44м; від точки А по межі з земельною ділянкою [ADDRESS] до точки В на відстані 5,96м та 2,92м; від точки Г до точки А, що суміжать з земельною ділянкою [ADDRESS] на відстані 29,52м; від точки Б до точки В, що суміжать з земельною ділянкою [ADDRESS] на відстані 9,16м та 25,27м. В судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні уточненні позовні вимоги також підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, зазначила, що вказані позивачем межи вірні і вона з ними погоджується, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, експерта, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 91 ЗК України встановлено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.Згідно ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей(затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберіганнямежових знаків тощо). Зі ст.104 ЗК України вбачається, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до вимог ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Згідно приписів ст.107 ЗК України основною для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.Якщо фактичне стання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. За змістом ст. 152 ЗК України та ст. 386 ЦК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., зареєстровано в реєстрі за №1-724, витягом з Державного реєстру правочинів №8471985 від 23.04.2010 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27181868 від 01.09.2010 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №066817 [PERSON] на підставі рішення Маріупольської міської ради від 19.07.2011 року є власником земельної ділянки площею 0,0335га, розташованої в [ADDRESS]. [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., зареєстровано в реєстрі за №2/417, реєстраційним свідоцтвом Маріупольського бюро технічної інвентаризації №40015 від 22.08.1996 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №755084 [PERSON] на підставі рішення Маріупольської міської ради від 14.047.2009 року є власником земельної ділянки площею 0,0435га, розташованої в [ADDRESS]. Відповідно до виписки з протоколу засідання Ради профілактики КСН «Річковий» від 14.05.2013 року, члени ради профспілки, коли вийшли на місце встановили, що між ділянками домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] існують лише остатки старого паркану від кутів ділянок, центральна частина відсутня. [PERSON] стверджує, що межа виходить за кут будинку [ADDRESS]. [PERSON], що по прямій від кута до кута ділянки. Згоди між сусідами досягнути не вдалось. 23.05.2013 року [PERSON] зверталась з заявою до КСН «Річний», в якій вказала, що її сусіди, які мешкають в будинку [ADDRESS] самочинно заходять на її територію, приводять сторонніх осіб, погрожують відібрати частину її ділянки, в зв,язку з чим просила прийняти відповідні міри. За висновком комплексної будівельно-технічної експертизи від 12.12.2013 року, проведеної ФЛП [PERSON], встановлено, що фактичні розміри ділянок та конфігурація земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідають Державним актам на право власності на ці земельні ділянки. Визначити на якій відстані повинна проходити суміжна межа домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] не є можливим у відповідності з п.2.3.3 інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, оскільки в наданих первинних відомостях (відомість координат на ділянку [ADDRESS] та копія технічного звіту по кадастровій зйомці земельної ділянки по [ADDRESS] при присвоєнні кадастрового номеру) неоднозначно вказується проходження межі зі сторони ділянки [ADDRESS]. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що фактичні межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] не співпадають з державними актами. Геодезисти проводять огляд на місцевості, їм необхідно вказати зовнішні межі та будівлі, з геодезистами ходять сторони та вказують їх. В разі виникнення спорів геодезисти вказують дві межі. В даному випадку вагомих розбіжностей не було. Геодезистами вказано, що межа дійсно не пряма лінія. Тому при розгляді цього спору суд вважає законним застосування принципів добросусідства, передбачені статтею 103 Земельного кодексу України, положень частини 2 та 3 статті 107 Земельного кодексу України щодо способу визначення меж земельних ділянок, та вимог ДБН 360-92** (Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень). Суд, виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою підлягає задоволенню.

Outcome: approved