Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

В позові йдеться про те, що позивач [PERSON] з 1 грудня 2006року по 14 жовтня 2014 року пропрацював в Ужанському національному природному парку в літній період охоронником, а в зимній період робітником по опаленню приміщень офісу адміністрації парку по строкових трудових договорах. Про що свідчать відповідні записи про прийняття та звільнення з роботи в трудовій книжці позивача. 15 жовтня 2014 року [PERSON] було звільнено з посади пожежного сторожа у звязку із закінченням дії строкового трудового договору. Фактично за весь період перебування в трудових відносинах з національним парком позивач працював в режимі кожної третьої доби по 24 години в добу й отримував мінімальну заробітну плату. Дану обставину підтверджує довідка про заробітну плату та інші прибутки за 2013-2014 роки, яка надана йому в листопаді 2014 року. Будучи звільненим з роботи, [PERSON] дізнався про те, що є відповідна специфіка нарахування заробітної плати та всіх інших платежів у випадку праці в нічний час, а також при роботі у вихідні та святкові дні і тому вважає, що його права працівника в розрізі виплати заробітної плати під час праці на зазначеному вище підприємстві були порушені. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просить суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату його заробітної плати з врахуванням відповідної роботи в нічний час та святкові і неробочі дні в межах строків позовної давності. В судовому засіданні позивач підтримав позов в межах доводів позовної заяви, одночасно зазначив, що він працював на основі трудових договорів, просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 10.11.2015 року подав письмові заперечення та пояснив, що [PERSON] дійсно працював в Ужанському національному природному парку за трудовим договором на посаді пожежного сторожа. 15 жовтня 2014 року, позивача було звільнено із займаної посади, у звязку з закінченням строків трудового договору. У відповідності до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З метою виконання вищевказаних вимог законодавства та дотримання прав позивача, Ужанський національний природний парк в день звільнення позивача здійснив повну виплату всіх сум, що належали йому від установи. Разом з тим, позивач по спливу майже року, намагається безпідставно та з надуманих підстав стягнути кошти з установи. Крім того, зазначив, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення, у звязку з пропуском строків позовної давності. У відповідності до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Просить застосувати строки позовної давності та, у відповідності до ч. 4 ст.267 ЦК України, відмовити в позові у звязку зі спливом строків позовної давності. Також пояснив, що ними надано останній договір у звязку із тим, що саме по закінченню дії такого відбулось звільнення позивача, вважає що інші договори відношення до розгляду справи не мають. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 10.11.2015 року підтримала пояснення [PERSON] та зазначила, що позивач працював саме за цивільно-правовими угодами, а тому всі виплати відповідно до Закону відповідачем здійснено. 10.12.2015 року представники відповідачів в судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Також до суду надійшли додаткові заперечення на позов за підписом директора Ужанського НПП [PERSON], в яких зазначено, що 14 квітня 2014 року між [PERSON] та Ужанським національним природним парком укладено Договір, за умовами якого сторони погодились, що [PERSON] на весняно - осінній період виконуватиме роботи згідно посадової інструкції пожежного сторожа - оперативного чергового. Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України цивільно-правовий договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. У відповідності до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання. Статтею 21 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір - це угода, укладена між працівником і власником, відповідно до якої один зобовязується виконувати певний обсяг робіт, визначений у документі, а інший - виплачувати заробітну плату, забезпечувати умови праці, необхідні для здійснення професійних обовязків, дотримувати норми законодавства про працю, умови колективного договору тощо. Тобто трудовий договір - це фактично зобовязання двох сторін, націлені на здійснення і забезпечення трудової функції. Предметом договору цивільно-правового характеру є конкретний вид послуги (роботи) та її кінцевий результат, що має кількісну та якісну визначеність (а не трудова функція, процес праці та її організація). Посилаючись на викладене та те, що за умовами укладеної угоди Позивач виконував установлену домовленістю роботу, такий договір є договором про надання послуг. 15 жовтня 2014 року, у звязку з закінченням строків цивільно-правової угоди, укладеної між сторонами такий припинив виконання своїх обовязків. При цьому, позивачу було повністю оплачено кошти за пророблену ним роботу. При укладанні трудового договору на сторін поширюються норми трудового законодавства, а відносини під час виконання робіт за цивільно-правовим договором регулюються Цивільним кодексом України. На виконавців цивільно-правового договору не поширюються соціальні гарантії, передбачені чинним законодавством, а це - відпустка, оплата праці при відхиленні від нормальних умов праці, виплата допомоги з разі тимчасової втрати працездатності тощо. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо виплати йому заробітної плати з врахуванням роботи в нічний час, святкові та неробочі дні не заслуговують на увагу та не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.12.2006 року [PERSON] був прийнятий на роботу в Ужанський національний природничий парк робітником по опалюванню приміщення офісу адміністрації парку на осінньо-зимовий період по договору відповідно до Наказу № 42 К від 01.12.2006 року. На підставі наказу № 49 від 14.10.2014 року був звільнений з посади пожежного сторожа у звязку із закінченням дії строкового трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП. Відповідно до договору від 14.04.2014 року між Ужанським національним парком та [PERSON] був укладений договір на весняно-осінній період по виконанню роботи згідно посадової інструкції пожежного сторожа оперативного чергового, строком з 16.04.2014 по 15.10.2014 року в якому також зазначено, що за виконання обовязків, передбаченим цим договором встановлюється тарифний розряд, розмір тарифного розряду встановлюється на рівні законодавчо-визначеного розміру мінімальної заробітної плати, надбавка за складність та напруженість в роботі відповідно до тарифного розряду. (а.с.44). З наказу № 90 від 14.04.2014 року Ужанського національного природничого парку вбачається, що [PERSON] було переведено з посади опалювальника адмінбудинку на посаду пожежного сторожа з 14.04.2014 року (а.с.45). Згідно довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2013-2014 роки, яка видана відповідачем, останньому виплачувалась заробітна плата в межах посадового окладу (а.с.6). Пунктом\~3 статті\~23 КЗпП допускається можливість укладати трудовий договір на час виконання\~певної роботи\~(як-от, виконання певних робіт під час будівництва обєкта, переоснащення підприємства новим технічним обладнанням тощо). Цей різновид строкового трудового договору слід відмежовувати від цивільно-правового договору підряду на виконання певної роботи. Із змісту ст.21 КЗпП України випливає, що трудовий договір є двохстороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обовязки. Інші субєкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до ст.24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін. Доказів укладення цивільно-правових угод між позивачем та відповідачем в період з 20.08.2012 по 14.04.2014 року суду не надано, представники відповідача в судовому засіданні 10.11.2015 року пояснювали, що такі існують та зобовязувались їх надати суду, однак на час слухання справи їх не представили. Позивач заперечив про укладення цивільно-правових угод. Згідно до ст.257 Цивільного кодексу України, для звернення до суду у цивільному провадженні загальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~три роки. Враховуючи наведене, суд визнає що позивач працював по трудовому договору, доказів роботи по цивільно правовій угоді не надано, щодо роботи позивача в період з 1 грудня 2006року по 14 жовтня 2014 року сторонами не оспорюється, а тому позов підлягає до задоволення, а перерахунок та виплата позивачу заробітної плати слід здійснити з 20 серпня 2012 року по 14 жовтня 2014 року

Outcome: approved