Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

в позові вказано, що 03/08/2018 [PERSON] , [PERSON] в рівних долях надали позику [PERSON] , а відповідач отримав в позику 12600 доларів США, про що склав розписку та зобов?язався повернути позику до 20/12/2018. Однак відповідач не повернув позику у встановлений час. 29/01/2019 відповідач повернув 100 доларів США, 13/03/2019 - 1350 гривень, що складає 50 доларів США, 01/08/2019 - 5040, що складає 200 доларів США. Відповідач не повернув позивачам [PERSON] - 6300 доларів США, а [PERSON] - 5950 доларів США. Тому позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] 154468,44 гривень боргу, 58968.85 гривень пені, 5307 гривень трьох процентів річних, 6261,72 гривень втрат від інфляції; а також користь [PERSON] 145886,86 гривень боргу, 55692,80 гривень пені, 5012 гривень трьох процентів річних, 5913,85 гривень втрат від інфляції. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Отже правові наслідки не прибуття в судове засіданні сторін та їх уповноважених представників покладено повністю на відповідні сторони. Судом встановлено наступні обставини. 03/08/2018 відповідач склав розписку, відповідно до якої взяв у [PERSON] та [PERSON] 12600 доларів США, які зобов`язався повернути до 20/12/2018. 24/01/2020 позивачі склали на ім`я відповідача вимогу про повернення 12250 доларів США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, відповідно до ст. 1046 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Отже за договором позики відповідач зобов`язаний повернути позивачам отримані від них грошові кошти в сумі 12250 доларів США. Крім цього відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ч. 4 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже негативні наслідки не виконання відповідачем обов`язку щодо спростування обставин, які мають значення для справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позов в частині стягнення інфляційних позбавлений правових підстав, оскільки позику надано в доларах США. Для зобов`язань в іноземній валюті, не забезпечується стягнень втрат від інфляції гривні, що передбачено в ст. 625 ЦК України. Крім цього на підставі принципу диспозитивності позивач самостійно для себе вирішує реалізацію ним права на позов до відповідача в частині стягнення заборгованості в іноземній валюті зобов`язання або в еквіваленті національної валюти. В даному спорі позивачі пред`явили позов про стягнення з відповідача заборгованості в еквіваленті національної валюти України. Так само позивачі пред`явили до відповідача позов не за солідарним обов`язком, а відповідно до їх часток в позиці та з урахуванням часткового виконання відповідачем зобов`язання перед позивачами. Також важливо відзначити, що розписка відповідача не встановлює будь-якого розміру пені. Позивачі не подали суду будь-якого доказу прийняття відповідачем на себе обов`язку зі сплати пені. Позивачами не доведено встановлення законом розміру пені для відповідача у зобов`язанні з позивачами. Таким чином позов в частині стягнення з відповідача пені позбавлений будь-яких правових підстав. Так само в прохальній частині позовної заяви не розміщено прохання позивачів про стягнення з відповідача будь-яких процентів за користування позикою, крім тих, що позначено як 3% річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Однак матеріально-правова вимога позивача до відповідача за змістом прохальної частини позову і визначає предмет спору, за яким здійснюється розгляд і вирішення відповідного спору. Тому не може бути розглянуто і вирішено спір за претензіями позивача до відповідача без зазначення в прохальній частині позовної заяви такої вимоги до відповідача. Судові витрати за змістом позову позивачі просили суд стягнути на користь [PERSON] . Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial