Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В поданому позову позивачка [PERSON] вказала, що з вересня 2004 року вона постійно мешкає за адресою : [ADDRESS]. Право власності на дану квартину зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Однак зазначені власники квартири не були відомі позивачці і вона не знала і не могла знати, хто ці особи, так як вказана квартира знаходиться в іншому районі міста Попасна, ніж раніше мешкала позивачка.. До того ж, власники вказаної квартири на той час вели незадовільний спосіб життя, зловживали спиртними напоями, у вказаній квартирі не проживали, належним чином не утримували зазначену квартиру, квартира була практично покинута, доступ до квартири був вільний. Причиною того, що позивачка почала проживати у вказаній квартирі стало те, що умови житла, де вона зареєстрована були незадовільні і тому вона цікавилась у знайомих про наявність житла яке б її задовольняло, а її знайома [PERSON] повідомила їй, що вказана квартира покинута. Позивачка зайняла вказану квартиру, почала в ній проживати, деякі документи на квартиру віддали їй сусіди, однак власників квартири їй розшукати не вдалось і їй вони були невідомі як на той час так і на теперішній час. Про те, позивачка розраховувала на те, що власники квартири зявляться і вона буде мати можливість оформити право власності належним чином. Однак, за весь час проживання у вказаній квартирі, власники квартири не зявлялись, ніякі інші особи не звертались до позивачки із питань володіння вказаною квартирою, не зважаючи на те, що позивачка постійно проживала і проживає в даній квартирі, утримує квартиру у належному стані, тобто відкрито їй володіє. Позивачка мала намір оформити право власності на дану квартиру, провела оцінку вартості квартири у 2013 році, про що має висновок приватного оцінювача, однак проведення на території Луганської області та на території Попаснянського району антитерористичної операції унеможливили доведення до кінця процедури належного оформлення права власності з боку позивачки. У квітні 2014 року позивачці стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] померли, про що є підтверджуючи документи, які позивачка має за незалежних від неї підстав. Доля ж [PERSON] невідома і немає ніяких відомостей про її місцезнаходження. Враховуючи викладені обставини, позивачка, розуміючи, що вона не має можливості оформити право власності в нотаріальному порядку, звернулась до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS]., так як вона більш 10 років проживає у вказаній квартирі, а іншим шляхом належно оформити право власності на вказану квартиру, при наявності вищезазначених обставин, неможливо. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила задовольнити поданий позов, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала.. Представник відповідача не зявився до судового засідання двічі, хоча належним чином був повідомлений про час судового засідання через курєра. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст..10 п.3 та ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так, згідно положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/. Судом встановлено, що згідно відомостей з витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно на а.с.11 квартира за адресою: [ADDRESS] перебуває у приватній спільній частковій власності громадян : [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При цьому, згідно Акту депутатського обстеження від 17.03.2015 року на а.с.10 в квартирі за адресою: [ADDRESS], дійсно, з вересня 2004 року, постійно проживає позивачка [PERSON], утримує дану квартиру за свій рахунок, підтримує квартиру у належному стані, здійснює поточний ремонт, що підтверджує той факт, що [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаною квартирою.. Даний акт був складений у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], які були допитані у судовому засіданні, підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному Акті депутатського обстеження. Свідок [PERSON] також підтвердила, що у 2004 році вона дійсно порадила своїй знайомій [PERSON] вирішити питання про придбання квартири за адресою: [ADDRESS], так як господарі її покинули і не дбали про цю квартиру і [PERSON] дійсно з вересня 2004 року постійно проживає у зазначеній квартирі, утримує її, відкрито їй володіє . До цього ж , дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, пояснень позивачки та свідків у судовому засіданні, судом також встановлено, що позивачка не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, так як вона розраховувала на те, що власники квартири зявляться і у неї могла би бути можливість оформити право власності на квартиру у іншому, передбаченому законом, порядку. При цьому також суд переконався в тому, що позивачка не приховувала факт знаходження зазначеної квартири в її володінні і володіння цієї квартири з боку позивачки не переривалось протягом всього строку набувальної давності, з 2004 року по теперішній час, тобто більш 10 років. Також суд зазначає, що за весь час відкритого володіння позивачкою зазначеною квартиро, ніякі інші особи не звертались до неї із питання визнання права власності на цю квартиру. При цьому, згідно копій свідоцтв про смерть на а.с.12,14 - [PERSON] та [PERSON] померли, а доля ж [PERSON] невідома і немає ніяких відомостей про її місцезнаходження більше 10 років, що унеможливлює набуття права власності позивачкою в іншому порядку на теперішній час. За викладених підстав, а саме, що відповідачі по справі не були і не могли бути відомим давнісному володільцю в даній справі позивачці, так як раніше вона їх не знала і протягом 10 років вони не зявились за місцем знаходження свого майна - відповідачем по справі визначенй орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Попаснянська міська рада, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності за набувальною власністю обґрунтовані, так як з боку позивачки належними доказами доведено, що вона дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS], протягом 10 років і це є підставою для набуття позивачкою права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК україни і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] - за позивачкою для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості. На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved