Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову повноважний представник сторони позивача вказує, що 06 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір №ODG0AL01590058, відповідно до умов якого банк надає [PERSON] кредит в розмірі 8695,00 доларів США під 1,03% на місяць на споживчі цілі строком до 05 грудня 2011 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Виконання грошового зобов'язання було забезпечено порукою, про що укладено окремий договір. Однак як зазначає представник банку, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, [PERSON] в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у зв'язку з чим банк звернувся з позовом в суд. Цивільна справа вже розглядалась судом. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 10 березня 2016 року заявлений позов був задоволений. Але за заявою сторони відповідача [PERSON] ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18 липня 2016 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. При новому розгляді справи заявлені вимоги були уточнені, у зв'язку з чим банк просив стягнути з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором з урахуванням процентів та штрафних санкцій в загальному в розмірі 35423,53 доларів США, що складає 906488,13 гривень. Представник банку у відкрите судове засідання не з'явився, але від особи надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але від сторони відповідачів надходили заперечення проти заявлених вимог та заяви про застосування позовної давності. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, проаналізувавши арифметичні розрахунки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову банку - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 06 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (в теперішній час - ПАТ КБ «Приватбанк») - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір №ODG0AL01590058, відповідно до умов якого банк надає [PERSON] кредит в розмірі 8695,00 доларів США під 1,03% на місяць на споживчі цілі строком до 05 грудня 2011 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. На забезпечення виконання основного зобов'язання 06 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, було укладено договір поруки № ODG0AL01590058/1, згідно якого поручитель бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням боржника [PERSON] Проте як свідчив представник банку, в порушення вимог кредитного договору, відповідач [PERSON] умови договору не виконує, кредит не повертає, проценти не сплачує. Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, суд зазначає, що згідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Виходячи з положень кредитного договору, боржник [PERSON] отримала визначену суму кредитних коштів в користування до 05 грудня 2011 року включно. Суд зазначає, що в силу ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ч.4 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 ч.2 п.1 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ч.1 ЦК України). Згідно правового висновку, наведеного Верховним Судом України у постанові від 19?листопада 2014?року у справі №6-160цс14, відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача виходить з розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 04 листопада 2016 року, за яким загальна сума боргу [PERSON] - 35423,53 доларів США, яка складається з наступного: 5896,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 10168,87 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19358,56 доларів США - пеня. Матеріали справи свідчать, що банк ставить питання про стягнення з відповідачів вказаного боргу, розрахованого починаючи з 07 грудня 2006 року, в той час як первісно позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з відповідними вимогами лише в грудні 2014 року. Згідно ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 грудня 2014 року позовна заява була повернута позивачу для подачі до належного суду. З даним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Малиновського районного суду міста Одеси 07 грудня 2015 року. Отже суд вважає обґрунтованою заяву сторони відповідачів та погоджується, що строк позовної давності пред'явлення відповідних вимог сплинув 06 грудня 2014 року. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню позовна давність, у зв'язку з чим в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк» належить відмовити в повному обсязі. У зв'язку із висновком суду про відмову у задоволенні даного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони позивача присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed