Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, що завдана шляхом вчинення акту дискримінації права на результати своєї творчості, права на власність, права на повагу до гідності та шляхом порушення споживчого права в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування збитків, які виразилися в упущеній вигоді, що виникла в результаті акту дискримінації права на результати його творчої діяльності (ч. 2 ст. 54 Конституції України), права на справедливість (ч. 1,4 ст. 41 Конституції України), права на повагу на його гідність (ч. 1 ст. 28 Конституції України), та шляхом порушення його споживчого права (п. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), суму розміром 15922350 доларів США. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що в серпні 2012 року він придбав декілька екземплярів газети «Наше місто» (м. Дніпропетровськ) [NUMBER] від [INFO] та [NUMBER] від [INFO], тому у нього виникли цивільні відносини із виробником цієї газети. Виробником газети є TOB «Видавничий будинок «Кераміст», що зазначено у вихідних даних кожного номера газети. Цивільні відносини між ним та виробником газети регулюються актами цивільного законодавства України та актами міжнародного права, що є частиною національного законодавства України. На стор. 20 [NUMBER] від [INFO] та на стор. 20 [NUMBER] від [INFO] газети «Наше місто» (м. Дніпропетровськ), ним виявлено протиправне використання оригінальної назви його твору «[INFO]» в оголошенні під заголовком «Куплю». «[INFO]» - це акварельний малюнок, авторство якого належить, йому [PERSON] Про це свідчить авторське свідоцтво [NUMBER] від 30.03.2012 року. На оригіналі твору назва твору не зазначена. Назва твору зазначена в тексті авторського свідоцтва [NUMBER] від 30.03.2012 року. За умовами ліцензійного договору від 07.05.2012 року він продав право на відтворення, опублікування, розповсюдження обмеженої кількості екземплярів твору «[INFO]» громадянину Російської Федерації [PERSON] У відповідача дозволу на відтворення його твору немає. Листом № 30-12/1096 від 30.12.2014 року в.о. генерального директора TOB «Видавничий будинок «Кераміст» Негой A.B. відповів на його питання про можливі порушення вимог Законів України в процесі виготовлення тиражу [NUMBER] від [INFO] та [NUMBER] від [INFO] газети «Наше місто». В тексті зазначеного листа пан Негой A.B. заявив, що про будь-які порушення діючого законодавства України, пов'язані з випуском [NUMBER] та [NUMBER] газети «Наше місто», йому не відомо. На стор. 32 [NUMBER] газети «Наше місто» від [INFO] (п'ятниця) у вихідних даних зазначено, що тираж кожного номера по п'ятницях складає 106149 екземплярів, а тираж кожного номера по вівторках, середах та суботах складає 10007 екземплярів. Випуск [NUMBER] газети «Наше місто» у 2012 році випав на п'ятницю 24 серпня. Але через те, що 24.08.2012 року - це загальнодержавне свято (День Незалежності України), то випуск [NUMBER] було здійснено на 1 день раніше, а саме у четвер, [INFO], та це був звичайний п'ятничний номер тиражем 106149 екземплярів. Таким чином сумарний тираж номерів [NUMBER] та [NUMBER] газети «Наше місто» вирахувано шляхом складання тиражів зазначених номерів і склав 212298 екземплярів. Тираж зазначених номерів газети є публічною, відкритою інформацією, що надана для загального користування невизначеному колу осіб. Текст листа відповідача є доказом того, що відповідач визнає дані про тираж зазначених номерів газет і жодним чином не ставить його під сумнів. Отже, сумарний тираж [NUMBER] та [NUMBER] газети «Наше місто» склав 212298 екземплярів. Закон України «Про захист прав споживачів» в ст. 1 п. 27 визначає ці 212298 екземплярів газети фальсифікованою продукцією, а Закон України «Про авторське право і суміжні права» в ст. 1 визначає ці 212298 екземплярів газети контрафактними примірниками твору. Таким чином, відповідач здійснив акт піратства та незаконно відтворив 212298 екземплярів оригінальної назви його твору. За ліцензійним договором від 07.05.2012 року ліцензіат ([PERSON], Російська Федерація) купив право на відтворення, опублікування та розповсюдження його твору і сплатив за це право по 75 доларів США за кожен екземпляр твору, що дозволений до використання. У випадку, якби відповідач не порушував законодавство, то він був би змушений укласти з ним договір, що дає право на використання його твору і за цим договором він отримав би матеріальну вигоду. Однак, відповідач вчинив акт піратства і незаконно відтворив 212298 екземплярів оригінальної назви його твору. Про те, що назва твору «[INFO]» є саме оригінальною, свідчить експертний висновок від 22.06.2015 року. Користуючись вищенаведеним правом, він вимагає від TOB «Видавничий будинок «Кераміст» відшкодувати йому упущену вигоду за такою самою ціною, яку йому сплатив ліцензіат за договором від 07.05.2012 року, а саме по 75 доларів США за кожний із 212298 контрафактних екземплярів мого твору, що відтворені з порушенням Конституції України, Закону України «Про авторське право і суміжні права», Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 15922350 доларів США. Через протиправні дії відповідача він зазнав обмеження у реалізації права на результати його творчої діяльності (ч. 2 ст. 54 Конституції України), права на власність (ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України), права на повагу до його гідності (ч. 1 ст. 28 Конституції України), споживчого права. У судове засідання позивач не з'явився, в прохальній частині позову просив розглянути справу без його присутності та ухвалити рішення. Представник відповідача за довіреністю Данильчук А.Л. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вислухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. В поданому позові позивач доводив той факт, що відповідач завдав йому матеріальних збитків. Однак, дане твердження не знайшло свого об'єктивного підтвердження в ході розгляду справи, оскільки згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Діяльність ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» з виконання робіт з виготовлення (друку) поліграфічної продукції здійснюється на підставі Статуту та регулюються Господарським кодексом України, Законами України «Про видавничу справу», «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно ст. 10 Закону України «Про видавничу справу» до суб'єктів видавничої справи відносяться видавці, виготовлювачі та розповсюджувачі видавничої продукції. Суб'єкт видавничої справи може бути одночасно видавцем та/чи виготовлювачем та/чи розповсюджувачем видавничої продукції. Згідно п. 2, 3, 14 ст. 1 Закону України «Про видавничу справу»: виготовлювач видавничої продукції - це суб'єкт господарювання, що здійснює виготовлення тиражу видання; видавець - це суб'єкт господарювання, що здійснює видавничу діяльність; розповсюджувач видавничої продукції - це суб'єкт господарювання, що здійснює розповсюдження видавничої продукції. Згідно ст. 18 Закону України «Про видавничу справу» до видавців належать видавництва, видавничі організації та фізичні особи - підприємці, які здійснюють видавничу діяльність. Згідно ст. 20 Закону України «Про видавничу справу» права та обов'язки видавця у відносинах з автором (співавторами) твору в галузі науки, літератури і мистецтва, їх спадкоємцями чи з особою, якій автори чи їх спадкоємці передали авторські майнові права, чи з особами, яким належать права на інші об'єкти права інтелектуальної власності, визначаються законодавством України з питань інтелектуальної власності. Видавець зобов'язаний дотримуватися норм авторського та патентного права, положень національних стандартів, чинних в Україні міждержавних стандартів, інших нормативно-правових актів, що регламентують видавничу справу, а також встановлюють вимоги щодо якості видавничої продукції. Згідно ст. 21 Закону України «Про видавничу справу» виготовлювачем видавничої продукції може бути поліграфічне підприємство, інша юридична особа будь-якої форми власності які мають у своєму розпорядженні засоби поліграфічного виробництва чи копіювально-розмножувальну техніку. Умови та термін виконання замовлення на виготовлення видавничої продукції визначаються договором між її замовником і виготовлювачем. Виготовлювач видавничої продукції несе відповідальність згідно із законодавством перед видавцем за точне відтворення видавничого оригіналу, дотримання вимог щодо якості виконання кожного примірника видання у замовленому тиражі, національних стандартів, чинних в Україні міждержавних стандартів, технічних умов та інших нормативних документів. Згідно ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» не допускається вимога попереднього погодження повідомлень і матеріалів, які поширюються друкованими засобами масової інформації, а також заборона поширення повідомлень і матеріалів з боку посадових осіб державних органів, підприємств, установ, організації або об'єднань громадян, крім випадків, коли посадова особа є автором поширюваної інформації чи дала інтерв'ю. Згідно ст. 21 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) України» підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації за дорученням засновника (співзасновників) здійснює редакція або інша установа, що виконує її функції. Згідно ст. 36 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція зобов'язана використовувати авторські матеріали, твори літератури, науки і мистецтва з дотриманням законодавства з питань інтелектуальної власності. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що виготовлювач не несе відповідальності за точність і правдивість інформації, що знаходиться у виготовленій поліграфічній продукції та за додержання авторських прав. Вказана відповідальність законодавством покладена на видавця та/або замовника поліграфічної продукції. Обов'язки ж виготовлювача (TOB «Видавничий будинок «Кераміст») вичерпуються точним відтворенням видавничого оригіналу, належним виконанням умов договору, дотриманням вимог щодо якості виконання кожного примірника видання у замовленому тиражі, державних і міждержавних стандартів, технічних умов та інших нормативних документів. Зазначена позиція підтверджується наявною практикою Верховного Суду України, зокрема Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» в пункті 11 якої зазначається: «належним відповідачем у справі про захист авторського права і (або) суміжних прав є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Види порушень авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, наведені в статтях 50 та 52 Закону N9 3792-ХІІ. Відповідно до статті 4 Закону України «Про видавничу справу» відносини у сфері видавничої справи регулюються, зокрема, Законом № 3792-ХІІ, згідно з яким видавець зобов'язаний дотримуватись норм авторського права (стаття 20 Закону України «Про видавничу справу»). Таким чином, суд прийшов до висновку, що здійснюючи видавничу діяльність, видавець, що надав виготовлювачу видавничої продукції оригінал-макет твору для його друку, буде належним відповідачем у разі порушення прав автора твору. Виготовлювач видавничої продукції (типографія) здійснює лише технічні функції при виданні твору. Проте виготовлення без дозволу замовника додаткового тиражу видання не допускається. Щодо порушення норм Закону України «Про захист прав споживачів» суд прийшов до наступного. Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» суб'єктним складом споживчих правовідносин є: виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; виробник - суб'єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім'я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб'єкта господарювання; або імпортує товар; продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У своїх обґрунтуваннях позовних вимог [PERSON] стверджує, що між ним та відповідачем виникли споживчі правовідносини, оскільки він придбав декілька екземплярів газети «Наше місто», друк якої здійснював відповідач. В такому випадку споживчі правовідносини передбачали б наявність договірних відносин між [PERSON] та ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» для забезпечення виконання робіт з виготовлення (друку) поліграфічної продукції. Проте, ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» здійснював вказані роботи на підставі договірних відносин з безпосереднім замовником - Комунальним підприємством «Редакція газети «Наше місто» Дніпропетровської міської ради), про що свідчить договір про виготовлення поліграфічної продукції № 1203563 від 22.03.2012 року. Таким чином, згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів» ТОВ «Видавничий будинок «Кераміст» є виконавцем лише для замовника - Комунального підприємства «Редакція газети «Наше місто» Дніпропетровської міської ради. Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем не доведений належними доказами факт завдання йому збитків відповідачем, оскільки відповідні процесуальні рішення щодо встановлення вини відповідача відсутні, а надані позивачем та досліджені судом докази не є достатніми для висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення з відповідача 15922350 доларів США збитків, а тому відсутні всі підстави для задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed