Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся в Жовтневий районний суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди та просив стягнути з підприємства - відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я 80 000 гривень. В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач послався на те, що працював у відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», 07 серпня 2013 року на підприємстві стався нещасник випадок, внаслідок якого він отримав виробничу травму, був доставлений в лікарню, де йому було поставлено діагноз «сполучена травма, закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини, забій грудного відділу хребта, закрита травма живота, розрив селезінки, гемоперитонеум, садна тулуба». Ступінь важкості травми згідно класифікатора травм - тяжка. Після тривалого лікування та проведених хірургічних операцій у нього була повністю видалена селезінка. З того часу він має щомісячно проходити певні медичні процедури, суворо дотримуватись дієти та дотримуватись певного режиму щоб не допускати навантажень на організм. Загалом в результаті вказаного нещасного випадку істотно змінився його образ життя. Крім того, із-за видалення селезінки зараз не може перевестись чи влаштуватись на нормальну роботу з нормальним рівнем заробітної плати. Всі вказані події та обставини докорінним образом змінили його життя назавжди. Це вимагає від нього додаткових зусиль для продовження активного життя та підтримання в належному стані здоров'я. Суму спричиненої моральної шкоди оцінює в розмірі 80 000 гривень, яка якимось чином зможе компенсувати перенесені ним страждання та переживання, дасть можливість пройти хороший курс лікування, що в свою чергу дасть можливість підтримувати стан його здоров'я і покращить моральний стан. В судовому засіданні представник позивача в особі [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в особі Кукуруза Д.С. позовні вимоги не визнала і пояснила, що підприємство вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань. Нещасний випадок з позивачем стався з причини порушення позивачем «Інструкції про охорону праці №13 для машиніста електровоза», він не виконував роботу із дотриманням всіх вимог інструкції з охорони праці і не піклувався про особисту безпеку. Крім того, позивач є застрахованою особою і всі виплати повинен проводити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві… включаючи і моральну шкоду, що передбачено рішенням Конституційного Суду України від 2004р. Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» не повинно виплачувати позивачеві моральну шкоду. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача, на момент нещасного випадку позивач працював підземним крепільником дільниці №26 Шахтобудівельного Управління ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», наказом №1062 від 01.08.2013 року «Про тимчасове переведення» був тимчасове переведений на дільницю №26 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком». 07 серпня 2013 року у першу зміну близько 03 год.20 хвилин на підприємстві стався нещасник випадок, внаслідок якого [PERSON] отримав травму, був доставлений в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2», де було поставлено діагноз «сполучена травма, закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини, забій грудного відділу хребта, закрита травма живота, розрив селезінки, гемоперитонеум, садна тулуба». Ступінь важкості, згідно класифікатора травм - травма тяжка. Після тривалого лікування та проведених хірургічних операцій у нього була повністю видалена селезінка. З того часу він має щомісячно проходити певні медичні процедури, суворо дотримуватись дієти та дотримуватись певного режиму щоб не допускати навантажень на організм. Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача заподіяна шкода, внаслідок отримання травми на виробництві. В результаті отримання виробничої травми позивач змушений переносити фізичні болі та дискомфорт. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками травми порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання. Суд вважає, що в даному випадку відповідач Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» повинен виплатити позивачеві моральну шкоду. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що нещасний випадок стався з вини позивача, тому позивач сам винен в отриманні ушкодження здоров'ю. Згідно Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом №27 від 07 серпня 2013 року в п.7 зазначена основна причина - невиконання вимог інструкції з охорони праці, супутні - не виконання посадових обов'язків. В п.10 вищезазначеного Акту - особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці - зазначені три особи: [PERSON], [PERSON] - прохідник дільниці №12 ш.»Родіна», [PERSON] - гірничий майстер дільниці №9 ш. «Родіна». Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що позивач є застрахованою особою і всі виплати повинен проводити Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві… включаючи і моральну шкоду. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» право на відшкодування моральної шкоди є значною гарантією захисту прав і свобод громадян. Законом України від 23.02.2007 року № 717-5 «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності з 30.03.2007 року, виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105-14, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що належним Відповідачем по справі є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в 2013 році (нещасний випадок відбувся 07.08.2013 р.) тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що Позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем здоров'я в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008р. встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Ст. 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Ст. 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 Кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати Позивачу Відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми Н-1 від 07 серпня 2013 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань потерпілого. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із суми, яку визначив позивач, враховує стан здоров'я потерпілого, ступень його вини в нещасному випадку, що стався, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В ході судового засідання безспірно встановлено, що позивачеві заподіяна моральна шкода протиправними діями Відповідача, в результаті чого позивач був позбавлений нормального життя, не працює, це вимагає від нього додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я. Зважаючи на вищевикладене, а також негативні наслідки, які виникли та можуть наступити, тяжкість вимушених змін в житті, в результаті отримання виробничої травми, тривалість страждань і переживань, суд вважає, що компенсацію за заподіяні моральні страждання позивачеві слід призначити у розмірі 10 000грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача у справі звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial