Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В серпні 2015 року представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором кредиту №600151077 від 20.04.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON], в сумі 34 873,53 грн. Також просив стягнути з відповідача суму витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 20.04.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір кредиту №600151077. Згідно з умовами Договору кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, ПАТ «Альфа Банк» надав Відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 20.04.2013 року. Відповідач виконував взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов Договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за Договором кредиту №600151077 від 20.04.2012 року. Внаслідок істотних порушень Відповідачем зобов'язань за Договором кредиту, ПАТ «Альфа Банк» визнав строк повного повернення кредиту таким що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, здійснюючі телефонні дзвінки, письмові повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості. Але вимоги ПАТ «Альфа Банк», щодо погашення простроченої заборгованості за Договором кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, ПАТ «Альфа Банк», Відповідачем були проігноровані, а прострочена заборгованість не сплачена. Як зазначає представник позивача, 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк», прострочена заборгованість за яким станом на 23.12.2013 року складала: -прострочена заборгованість по тілу кредиту - 24 791,54 грн.; -прострочені відсотки за користування кредитом - 7 344,07 грн.; -прострочена комісія - 0 грн.; -пеня - 2 737,92 грн., а всього несплачена заборгованість за Договором кредиту № 600151077 становить 34 873,53 грн. Відповідно до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув статус Нового кредитора за Договором кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON]. Також представник позивача вказав, що з метою вирішення питання, щодо сплати Відповідачем простроченої заборгованості за Договором кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, Позивач неодноразово телефонував та надсилав повідомлення з проханням здійснити оплату заборгованості, а також надіслав Відповідачу «ВИМОГУ про погашення простроченої заборгованості», але на дату подання позовної заяви зазначена вимога виконана не була, Відповідач погашення простроченої заборгованості не здійснив. Враховуючи вище викладене, представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.04.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір кредиту №600151077. Згідно з умовами Договору кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, ПАТ «Альфа Банк» надав Відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 20.04.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач виконував взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов Договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за Договором кредиту №600151077 від 20.04.2012 року. Згідно вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Ст. 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 20.04.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір кредиту №600151077, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. З матеріалів справи встановлено, що Банк свої зобов'язання за Договором кредиту №600151077 від 20.04.2012 року виконав у повному обсязі, надав Відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 20.04.2013 року, але останній умови зазначеного Договору порушив. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується зібраними у справі доказами, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе обов'язків за Договором кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, яка станом на 23.12.2013 року становить 34 873,53 грн., з яких: -прострочена заборгованість по тілу кредиту - 24 791,54 грн.; -прострочені відсотки за користування кредитом - 7 344,07 грн.; -прострочена комісія - 0 грн.; -пеня - 2 737,92 грн. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунків заборгованості за Договором кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, які містяться в матеріалах справи, наданими представником позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконав взятих на себе зобов'язань із повного погашення всієї суми заборгованості за договором, чим порушив умови договору, щодо строків повернення кредиту, а також сплати відсотків, що призвело до утворення заборгованості. Банк свої зобов'язання по договору щодо надання кредиту виконав. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» набув статус Нового кредитора за Договором кредиту № 600151077 від 20.04.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON]. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору та порядок погашення заборгованості, передбачений договором, що свідчить про неналежне виконання останньою умов цього договору. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 3 654,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved