Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

В позовній заяві позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,0100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області за межами населеного пункту (кадастровий номер 2323355400:03:003:0001), на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ ЗП №344503 виданого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 30 грудня 2009 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №010927300241. Вказану земельну ділянку вона передала в оренду ПП «Агро-Дніпро» за договором оренди землі від 2 червня 2010 року. Крім того, їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,0138 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області за межами населеного пункту (кадастровий номер 2323355400:03:003:0002), на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ ЗП №320922 виданого Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області 4 жовтня 2012 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів за №232330001000832.Вказану земельну ділянку вона передала в оренду ПП «Агро-Дніпро» за договором оренди землі від 16 листопада 2012 року, який зареєстрований в Державному реєстрі земель за №232330004001385 від 25 грудня 2012 року. Умови вказаних договорів є аналогічними. Відповідач на підставі договорів оренди (п. 9-14) зобовязувався сплачувати їй, орендну плату, з урахуванням коефіцієнта індексації в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Виплата повинна була здійснюватися в грошовій формі або натуральній формі. Починаючи з 2014 року по 2017 рік відповідач систематично не сплачував орендну плату, на її звернення не реагував. Враховуючи викладене, позивач просила суд розірвати договори оренди землі через систематичну несплату орендної плати. В судове засідання позивач представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову і не заперечував проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ПП «Агро-Дніпро» в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином була повідомлявся, відзив, докази не надавав. За таких обставин, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Стосовно позовних вимог про розірвання договору оренди від 16 листопада 2012 року, судом було встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,0100 га, розташована на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (за межами населеного пункту), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 344503, виданим 30 грудня 2009 року Михайлівською районною державною адміністрацією (а.с. 7). 2 червня 2010 року між [PERSON] та приватним підприємством «Агро-Дніпро» в особі директора ПП «Агро-Дніпро» [PERSON] був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрований 6 серпня 2014 року № 6610274 (а.с. 18-20). Крім того, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,0138 га, розташована на території Пришибської селищної ради Михайлівського району Запорізької області (за межами населеного пункту), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 320922, виданим 4 жовтня 2012 року Михайлівською районною державною адміністрацією (а.с. 6). 16 листопада 2012 року між [PERSON] та приватним підприємством «Агро-Дніпро» в особі директора ПП «Агро-Дніпро» [PERSON] був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, який зареєстрований за №232330004001385 від 25 грудня 2012 року (а.с. 8-12). Умови вказаних договорів є аналогічними, п. 9-11, зокрема, передбачено: п. 9 - розмір орендної плати вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі; п. 10 - обчислення розміру орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції; п. 11 - орендна плата вноситься орендарем у строки відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно вимог ст. 96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), землекористувачі зобовязані своєчасно сплачувати земельний податок та орендну плату. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. ст. 15 Закону України «Про оренду землі», встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення обєкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Договір оренди може передбачати надання в оренду декількох земельних ділянок, що перебувають у власності одного орендодавця (а щодо земель державної та комунальної власності - земельних ділянок, що перебувають у розпорядженні одного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобовязаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, повязані з поліпшенням стану обєкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого обєкта оренди. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого надавати органу доходів і зборів за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний орган доходів і зборів про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобовязаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у пятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч. 1\~ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Відповідно до п. 39 договору від 2 червня 2010 року, дія договору припиняються шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Відповідно до п. 39 договору від 16 листопада 2012 року, дія договору припиняються шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором. Отже за змістом ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 141 ЗК України, умов договорів від 2 червня 2010 року та 16 листопада 2012 року у разі невиконання орендарем обовязків, передбачених статтями 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору оренди земельної ділянки, щодо систематичної несплати орендної плати, договір може бути достроково розірваний за рішенням суду. Позивач в позові стверджує, що взагалі не отримував орендної плати за вказаними договорами оренди. Відповідач, в стою чергу жодних доказів на спростування вказаних тверджень не надав. Отже, судом встановлено, в порушення умов договорів орендар повністю не сплатив орендну плату за 2013, 2014, 2015, 2016 та 2017 роки, чим порушив умови договору, а тому має місце систематичне порушення відповідачем зобовязань щодо сплати орендної плати, неналежне виконання ним умов договорів, що є істотним порушенням умов договорів від 2 червня 2010 року та 16 листопада 2012 року. Тобто, в порушення умов вказаних договорів оренди землі, відповідач орендну плату за користування земельною ділянкою за 2013 - 2017 роки позивачу не сплачував, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобовязань. За таких умов, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди землі від 2 червня 2010 року та 16 листопада 2012 року, оскільки не сплата відповідачем орендної плати за 2013-2017 роки, має ознаки систематичності порушень умов договорів, що є обовязковою умовою для розірвання договору оренди. Тому, позовні вимоги про розірвання договорів оренди підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved