Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з травня 2010 року знаходиться у шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час спільно не проживають, сімейні відносини припинені. Неповнолітні діти залишились з нею, повністю знаходяться на її забезпеченні. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньок надавати відмовляється. Їй самій приходиться нести всі витрати на утримання дітей, забезпечувати продуктами харчування, одягом, тощо. Відповідач є працездатним, тому може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає частково, вважає, що розмір аліментів на утримання дітей є завищеним. Просив суд зменшити розмір аліментів до 1/3 частини. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони по справі знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 25 травня 2010 року виконкомом Щербинівської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 8 (а.с. 7). 13 вересня 2010 року від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], а07 вересня 2012 року донька [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження батьком дітей є відповідач по справі [PERSON] (а.с. 4,5). Із повідомленої позивачем в своєму позові інформації (а.с. 1), яка ні ким і ні чим не спростована, сторони по справі на даний час спільно не проживають, неповнолітні діти проживають з матірю, позивачем по справі, повністю знаходяться на її утриманні. Проте, відповідач по справі утримувати дітей в добровільному порядку відмовляється. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Судом зясовано, що [PERSON] якими-небудь захворюваннями не страждає, на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини не має, є працездатною особою. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що в умовах зростання споживчих цін на будь які потреби, розмір аліментів, який вимагає позивач на утримання дітей, а саме 1/2 частина від заробітку щомісяця, не дозволить відповідачу забезпечувати себе в повній мірі та створювати достатній життєвий рівень, тощо. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може складати 1/3 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд приходить до висновку про часткову доведеність та обґрунтованість заявлених вимог, тому вони підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial