Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду міста Одеси знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та відшкодування моральної шкоди. В процесі проведення попереднього судового засідання представником [PERSON] - [PERSON] Мойсеєвичем було подано клопотання про розєднання позовних вимог. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 22.03.2010 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей були виділені в самостійне провадження (№2-4728/10) (а.с.1). Відповідно до останньої редакції позовних вимог [PERSON], позивач просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з батьком, [PERSON], за адресою: м. Одеса, вул Маріїнська, буд. 3. [ADDRESS], передати дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 13.01.2005 р.н для проживання з [PERSON], припинити дії [PERSON] по передачі дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на виховання стороннім особам, родичам без згоди позивача, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. моральної шкоди, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування судових витрат на інформаційно- технічне забезпечення та судовий збір (а.с.34-48), В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 3.03.2000 р. між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. В шлюбі 13.01.2005 р. народились син [PERSON] і дочка [PERSON]. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області (суддя Максимович Г.В.) від 19.03.2008 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.91-92). З квітня 2008 року Відділ реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області зареєстрував розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]М, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів є відповідний актовий запис за № 69 від 3 квітня 2008 року і видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД №059749 (а.с.93). 4 червня 2008 року [PERSON] звернулась в Іллічівський міський суд Одеській області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. Між [PERSON] та [PERSON] 24 березня 2008 року було підписано мирову угоду про поділ майна (а.с.105-108), яка передбачала поділ майна в м. Іллічівську та смт. Овідіополі між позивачкою та відповідачем та зобовязання 1 надавати кошти [PERSON] на утримання дітей в розмірі, еквівалентному 1 000 дол. США по курсу НБУ щомісячно. Як стверджував [PERSON], [PERSON] зловживала своїми правами щодо виховання дітей і обмежувала права [PERSON]М, на побачення з ними, реалізацію його батьківських прав. У звязку з цим 4 листопада 2008 року року [PERSON] було подану позовну заяву до Іллічівського міського суду про усунення перешкод на участь у вихованні дітей шляхом зобовязання відповідачки не перешкоджати та надавати можливість забирати їх з дитячого садка, супроводжувати додому, бачитися з дітьми в середу та четвер з 17-00 до 20-00 години та у неділю з 10-00 до 20-00; зобовязання [PERSON] не перешкоджати та надавати [PERSON] можливість спільного відпочинку з дітьми кожного року два рази на рік протягом двох тижнів або один раз на рік протягом одного місяця; зобовязання [PERSON] не перешкоджати та надавати можливість супроводжувати дітей до лікувальних закладів, в тому числі перебувати з ними у санаторіях та спеціалізованих лікувальних закладах. Рішенням Іллічівського міського суду від 31 березня 2009 року позов було задоволено. Ухвалою від 30 червня 2009 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Одеської області залишила апеляційну скаргу [PERSON] на рішення суду від 31 березня 2009 року без задоволення, а рішення без змін. [PERSON] судове рішення від 31 березня 2009 року не виконує. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог Служба у справах дітей Одеської ради, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради (орган опіки та піклування), про зміну місця проживання дітей, введення заборони та вчинення інших дій підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 3.03.2000 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. В шлюбі 13.01.2005 р. народились син [PERSON] і дочка [PERSON]. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області (суддя Максимович Г.В.) від 19.03.2008 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.91-92), 3 квітня 2008 року Відділ реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області зареєстрував розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]М, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів є відповідний актовий запис за № 69 від 3 квітня 2008 року і видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД №059749. 4 червня 2008 року [PERSON] звернулась в Іллічівський міський суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна. Між [PERSON] та [PERSON] 24 березня 2008 року було підписано мирову угоду про поділ майна, яка передбачала поділ майна в м. Іллічівську та смт. Овідіополі між позивачкою та відповідачем та зобовязання надавати кошти [PERSON] на утримання дітей в розмірі, еквівалентному 1 000 дол. США по курсу НБУ щомісячно 4 листопада 2008 року року [PERSON] було подану позовну заяву до Іллічівського міського суду про усунення перешкод на участь у вихованні дітей шляхом зобовязання відповідачки не перешкоджати та надавати можливість забирати їх з дитячого садка, супроводжувати додому, бачитися з дітьми в середу та четвер з 17-00 до 20-00 години та у неділю з 10-00 до 20-00; зобовязання [PERSON] не перешкоджати та надавати [PERSON] можливість спільного відпочинку з дітьми кожного року два рази на рік протягом двох тижнів або один раз на рік протягом одного місяця; зобовязання [PERSON] не перешкоджати та надавати можливість супроводжувати дітей до лікувальних закладів, в тому числі перебувати з ними у санаторіях та спеціалізованих лікувальних закладах. Рішенням Іллічівського міського суду від 31 березня 2009 року позов було задоволено. Ухвалою від 30 червня 2009 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Одеської області залишила апеляційну скаргу [PERSON] на 2 І. 1 рішення суду від 31 березня 2009 року без задоволення, а рішення без змін. [PERSON] судове рішення від 31 березня 2009 року не виконує, що підтверджується постановою заступника начальника ВДВС Іллічівського МУЮ [PERSON] від 25 грудня 2009 року про закриття виконавчого провадження, в якій зазначено, що невиконання рішення суду боржницею унеможливлює його виконання, оскільки вона повинна особисто вчинити дії, зазначені у виконавчому документі. Місце знаходження позивачки та дітей невідоме. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд приймає до уваги факт неможливості встановлення місця помешкання або реєстрації відповідачки [PERSON] на момент розгляду справи органами внутрішніх справ. У довідці Відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУ МВС України в Одеській області від 31.08.2010 зазначено, що 14.07.2009 р. [PERSON] була знята з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою : [INFO] до м. Іллічівськ Одеської області але відомості щодо її реєстрації на території м. Одеси та Одеській області відсутні. Довідкою Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеської області від 10.09.2010 р., наданих на запит суду, зазначено, що [PERSON] 14.11.08 р. була виписана з адреси: м.Іллічівськ, вул. 1 Травня, 5/101, в с. Кароліно-Бугаз Овідіопольського району Одеської області, де зареєстрована [INFO], але 14.07.09 року виписана в м. Іллічівськ (без зазначення адреси), інформацією про фактичне місце мешкання гр. [PERSON] та її малолітніх дітей Іллічівський МВ не володіє (а.с.184). Згідно з довідкою від 16.11.10 р., наданою Малиновським РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, встановити фактичне проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], а також фактичного проживання їх матері - [PERSON], зареєстрованою за адресою: [INFO] не є можливим (а.с.212). Відповідно до абзацу 6 ч.І ст.З Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином виходячи з змісту та сєнсу закону праву вільного обрання місця проживання кореспондує обов'язок особи зареєструвати вільно обране місце проживання. В порушення встановленого чинним законодавством порядку відповідачка не стала на реєстраційний облік, за що встановлена КпАП України адміністративна відповідальність. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них. Оскільки силами правоохоронних органів не вдалося встановити місце знаходження дітей, а сама відповідачка жодного разу не зявилась в судове засідання, не зважаючи на те, що її явка була визнана судом обовязковою, то такі дії відповідачки підтвердили процесуальну позицію позивача щодо неможливості побачення з дітьми, фактичного виконання рішення суду щодо порядку побачень, а тому з врахуванням заочного розгляду справи, наданих суду доказів, пояснень свідків, перед судом не спростовано доводи позивача про неналежне виховання та лікування малолітніх дітей, на 7 спілкування з якими позивач має рівне право з відповідачкою, що повинно було зроблено відповідачкою (ст.ст. 10, 60 ЦПК України). Відповідно до абз. 2 ч.І ст.161 СК України від час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання та/або реєстрації З відповідачки невідоме, діти на реєстраційному обліку не знаходяться, а тому суд приймає рішення про зміну місця проживання [PERSON], 13.01.2005 р. н., та [PERSON], 13.01.2005 р. н., та визначає їх місце проживання разом з батьком - [PERSON] за адресою: м. Одеса, вул. Марийська. буд.З[ADDRESS], яка є зареєстрованим місцем проживання та фактичного помешканням батька - позивача по справі. Разом з тим, відмовляє позивачу в введення заборони та вчинення інших дій щодо дітей, з боку відповідачки, оскільки суд вважає, що такі позовні вимоги заявлені передчасно, а тому до виконання цього рішення суду, у разі набрання ним законної сили та встановлення місцезнаходження дітей (тобто відбудеться зміна підстав для предявлення такого позову) сторони зможуть вирішити це питання в межах самостійного провадження у разі виникнення спору щодо порядку спілкування з дітьми. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial