Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває позовна заява [PERSON] до [PERSON], в якому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстровано 24.06.1994 року Вінницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, про що 24.06.1994 в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №1288. Позовна заява мотивована тим, що спільне життя подружжя не склалося через самоусунення відповідача від матеріального утримання сімї, виконання подружніх обовязків, небажання обговорювати сімейні проблеми, брати участь у вирішенні питань сімї. Позивач дійшла висновку, що подальше сумісне життя та збереження сімї не можливе, шлюб існує формально. На примирення та відновлення подружніх відносин позивач не згодна. Неповнолітніх дітей у подружжя не має. Викладене стало підставою для звернення позиваема до відповідача з позовом про розірвання шлюбу до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечив, просив справу розглядати у його відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності та взаємозвязку, зважаючи на зміст заяв позивача та відповідача, приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ході дослідження позовної заяви та доданих до неї матеріалів судом, відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, з'ясовано фактичні взаємини подружжя, а також те, що подана до суду позовна заява відповідає дійсній волі позивача та відповідача, їх бажання розірвати шлюб є істинним та добровільним. Згідно п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України (254к/96-ВР ) охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін. Досліджуючи вказані обставини, суд зважає на те, що фактично шлюбні відносини між сторонами по справі припинено, шлюб між сторонами фактично розпався, існує формально, ведення спільного господарства фактично припинено, подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним і суперечитиме інтересам позивача, тому позов слід задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved