Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

В позові йдеться про те, що відповідно до витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 211621803 від 05.06.2020 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка придбала у [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 5 червня 2020 року. В зазначеному житлі зареєстрований відповідач [PERSON] , яка там не проживає, як стало відомо від продавця вже більше 20 років. Позивач зазначила, що реєстрація відповідача за вказаною вище адресою створює для неї перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні даним будинком, а відповідач у добровільному порядку такі не усуває, тому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Великоберезнянського районного суду Закарпатської області, на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак голова Великоберезнянської селищної ради Великоберезнянського району Кирлик Б.Ю. подав заяву в якій просив розглянути справу без їх участі. Згідно з ч.8\~ст.178 ЦПК України\~- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.06.2020 року №211621803, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником житлового будинку з надвірними будовами та спорудами [ADDRESS] . З договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2020 року вбачається, що [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] у продавця [PERSON] . В зазначеному будинку зареєстрована відповідачка, однак в ньому вона не проживає. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачеві у вільному розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Враховуючи зазначене, оскільки відповідачка не є власником будинку, участі в оплаті комунальних платежів не приймає, самостійно дій щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не здійснює, що порушує права власника житла, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо позбавлення відповідачки права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачка просить примусово зняти відповідачку з реєстраційного обліку, проте дана вимога, на переконання суду, задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до Закону України\~«Про свободу\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» до повноважень органів місцевого самоврядування входить постановка на реєстраційний облік та його зняття. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.ст. 317,319,321,391 ЦК України, якими передбачено зміст, порядок, захист здійснення права власності та його непорушність, враховуючи вищезназначені обставини, можна погодитись з доводами позивача, що реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає в реалізації його прав власника спірного житлового приміщення, які підлягають відновленню, зокрема, і шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В свою чергу, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою, у зв`язку з чим вимога позивача про зняття відповідачки з реєстраційного обліку, є такою, що заявлена передчасно, оскільки судове рішення, яке є підставою для зняття з реєстрації ще не пред`являлося до виконання, відтак відсутнє порушене право позивача. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Крім цього, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 420,40 гривень.

Outcome: partial