Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом посилаючись на те, що 21 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено та в установленому порядку підписано Договір іпотеки за № 014/05/283/777, яким забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № 014/05/283 укладеного 21 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON]. Відповідно до пункту 6.2. кредитного договору, позичальник зобов'язувався повернути отриманий кредит в сумі 300 000 (триста тисяч) доларів США і сплатити проценти за його фактичне користування в повному розмірі, у порядку і в строки, відповідно до графіку погашення, разом з тим позичальник в супереч положень кредитного договору та вимог ст.ст. 526, 610 ЦК України відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань, в зв'язку з чим допустив заборгованість перед банком, яка виникла на момент пред'явлення претензій, а саме на 23 липня 2013 року становила 345082 доларів США, що у гривневому еквіваленті складало 2758240,43 грн., у тому числі : 21 травня 2007 року між банком на [PERSON] було підписано договір поруки № 014/05/283-1. За даним договором поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати за боргові зобов'язання [PERSON], які виникають з умов кредитного договору 014/05/283 від 21.05.2007 року. Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав в зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 2758240,43 гривень, просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно заборгованість в сумі 2758240,43 гривень та судовий збір. [PERSON] звернулась до суду із зустрічної позовною заявою посилаючись на те, що вона ніколи не підписувала будь-яких договорів поруки з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». В травні 2007 року вона давала згоду на перебачу в іпотеку її покійним чоловіком [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Просила визнати договір поруки № 014/05/283-1 від 21.05.2007 року укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» позовні вимоги підтримав та пояснив, що дійсно в жовтні 2029 року виони звертались до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В даній цільній справі неодноразово змінювали позовні вимоги. Однак, згідно їх позовних вимог солідарного порядку стягнення з відповідачів суми заборгованості не ставилось. Таким чином, вважає, що позовна заява повинна бути задоволена. Що стосується зустрічної позовної заяви, то твердження [PERSON] про те, що вона не підписувала договір поруки може бути перевірені тільки проведеною по справі почеркознавчою експертизою. В разі встановлення, що договір поруки № 014/05/283-1 підписувала не [PERSON], то вирішення позовних вимог за зустрічним позовом залишає на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення та не заперечував проти розгляду справи у його відсутність. Просив відмовити в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнала та пояснила, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в 2009 році звертався до суду із позовною заявою про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вважає, що є всі підстави для відмови в позовних вимогах банку. Що стосується зустрічного позову, то її довіритель [PERSON] стверджує, що жодних договорів поруки не підписувала. Тому просила задоволити зустрічний позов. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-325/10 вважає, що первісний позов є необґрунтований та в його задоволенні необхідно відмовити, а зустрічний позов необхідно задоволити. Судом встановлено, що 21 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено та в установленому порядку підписано Договір іпотеки за № 014/05/283/777, яким забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № 014/05/283 укладеного 21 травня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON]. Відповідно до пункту 6.2. кредитного договору, позичальник зобов'язувався повернути отриманий кредит в сумі 300 000 (триста тисяч) доларів США і сплатити проценти за його фактичне користування в повному розмірі, у порядку і в строки, відповідно до графіку погашення, разом з тим позичальник в супереч положень кредитного договору та вимог ст.ст. 526, 610 ЦК України відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань, в зв'язку з чим допустив заборгованість перед банком, яка виникла на момент пред'явлення претензій, а саме на 23 липня 2013 року становила 345082 доларів США, що у гривневому еквіваленті складало 2758240,43 грн., у тому числі : В жовтні 2009 року Банк звернувся до суду із позвою, в якому просив солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість в сумі 2013909,28 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Каперніка, 7-а. В грудні 2009 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» змінив предмет та ціну позову, просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 2355788,37 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок за адресою [ADDRESS] та на майно, кошти та інші активи, що належать [PERSON] В липні 2010 року Банк подав заяву зміну предмет та ціну позову, в якій просив залучити [PERSON] в якості відповідача, та звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] Різницю між ринковою вартістю предмета іпотеки та сумою позовних вимог стягнути з [PERSON] В жовтні 2010 року Банк подав заяву про збільшення позовних вимог. 02 листопада 2010 року Шевченківським районним судом м.Чернівці було внесено рішення про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 2969696,90 грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки. А саме житловий будинок за адресою [ADDRESS]. В зустрічній позовній заяві [PERSON] до «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання кредитного договору відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 13.01.2011 року, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.01.2011 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, який знаходится за адресою [ADDRESS] і стягнення в солі радному порядку з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості на користь «Райффайзен Банк Аваль» 2969696,90 грн. скасовано та в зазначених позовних вимогах відмовлено. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2011 року, рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 13.01.2011 року в частині відмви у задоволенні вимог про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором в сумі 2969696,90 грн. залишено без змін, а в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] скасовано та направлено в цій частині в апеляційну інстанцію. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 08.09.2011 року, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за адресою [ADDRESS] скасовано. В позовних вимогах ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення було відмовлено. Твердження представника позивача в судовому засіданні про те, що банком не ставилась позовна вимога про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості в солідарному порядку спростовується дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи № 2-325/10. Так, згідно Касаційної скарги Банку на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 13.01.2011 року вбачається, що на погляд Банку рішення першої інстанції є обґрунтованим та законним. При цьому Банк посилався на п.2.1 та 3.1 про солідарну відповідальність відповідачів. Окрім цього, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в касаційній скарзі (т. 2 а.с. 77 справа № 2-325/10) зазначив, що: « на думку Позивача, Апеляційний суд дійшов хибного висновку про те, що стягуючи заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. Крім цього, Апеляційний суд ігноруючи норми матеріального права та процесуального права неправомірно скасував належним чином обґрунтоване та абсолютно законне рішення першої інстанції в частині стягнення в солідарному порядку з [PERSON]. та [PERSON] заборгованості.» Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог у первісному позові про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON], оскільки Банк вже звертався з такими позовними вимогами, окрім цього в апеляційній та касаційній скарзі наполягав на їх задоволенні, а тому в задоволенні позовних вимог Банку необхідно відмовити. Що стосується зустрічного позову, то відповідно до проведеної по справі почеркознавчої експертизи від 09.05.2014 року № 828-К, підписи від імені [PERSON] в договорі поруки № 014/05/283-1 від 21.05.2007 року ( а.с. 92-94) та на технічному зображенні громадянки України [PERSON] серії КР 311517 виданого Ленінським РВУ МВС України в Чернівецькій області 25.03.1998 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру ДПІ по м.Чернівці [PERSON] від 02.11.1998 року ( а.с. 95) - виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.203 ЦК України однією із загальних вимог, додержання якої є необхідним для чинності правочину є те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вбачається зі ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України і передбачають, що зміст правочину не можу суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. А також моральним засадам суспільства, особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За таких обставин, суд вважає, що зустрічна позовна заява [PERSON] про визнання договору поруки № 014/05/283-1 від 21.05.2007 року недійсним обґрунтована та підлягає до задоволення.

Outcome: approved