Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просила стягнути солідарно з відповідачів на ії користь кошти у сумі 34166,96 грн., з яких 32000,00 грн основного боргу, 398,97 грн.-три відсотки річних від простроченої суми станом на 05.08.2014 року, 1767,99 грн. -пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки платежу станом на 05.08.2014 року. В обґрунтування позову послалась на те, що 22.02.2013 року на території ринку «Даринок», який розташований у м.Києві по вулиці Біломорська, 1а нею було підписано договір № 120 про виготовлення та встановлення « кухні без стільниці» за ціною 40500,00 грн., стороною у договорі зазначений ФО-П [PERSON]. Позивач вказує, що вона не спілкувалась і не бачила ФО-П [PERSON], так як договір був підписаний ФО-П [PERSON]-його мати. В цей же день , як зазначає позивач ,нею було виконано передоплату у сумі 25000,00 грн., та в подальшому здійснено доплату 15.07.2013 року у сумі 6000,00 грн., доплату 20.07.2013 року у сумі 10000,00 грн. Зобов`язання по виготовленню та встановленню кухні без стільниці були виконані, а тому позивач претензій з приводу виконання робіт на суму 41000,00 грн. до відповідачів не має. 22.02.2013 року без укладання окремого договору на виготовлення стільниці для кухні відповідачем ФО-П [PERSON] було отримано кошти у сумі 12000,00 грн. у якості передплати за виготовлення стільниці для кухні, в підтвердження чого послалась на квитанцію до прибуткового касового ордеру № 120/2. 07.10.2013 року відповідачем ФО-П [PERSON] отримано доплату на виготовлення стільниці для кухні у сумі 7655,00 грн., яку не встановили . Таким чином, позивач вказує, що відповідач ФО-П [PERSON] безпідставно без укладення договору отримав кошти у сумі 19655,00 грн, які станом на 04.12.2013 року не були повернені. Крім того, позивач посилається, що 22.02.2013 року на території ринку «Даринок», який розташований у м.Києві по вулиці Біломорська, 1а нею було підписано договір № 121 про виготовлення та встановлення «гардеробної» за ціною 40000,00 грн., стороною у договорі зазначений ФО-П [PERSON]. Договір був підписаний ФО-П [PERSON], в підтвердження чого послався на підпис на останньому аркуші та відтиск печатки. Вказує на те, що гардеробна всупереч умовам договору поставлена не була. Позивачка посилається на те, що 27.09.2013 року ФО-П [PERSON] звернулась із заявою до Деснянського РУГУ МВС України у м. Києві про те, що по вулиці Магнітогорська , невстановлені особи викрали електричне обладнання на 10000,00 доларів США, що унеможливило подальше виконання обов`язків. 29.11.2013 року позивач звернулась до Деснянського РУГУ МВС України в м.Києві із заявою про вчинення відповідачем ФО-П [PERSON] кримінального правопорушення, однак в подальшому подано заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку із укладанням угоди про розірвання договору підряду № 121 та 122 від 22.03.2013року на виконання якої 04.12.2013 року було укладено Договір про погашення заборгованості відповідно до якої відповідач ФО-П [PERSON] взято на себе обов`язки по сплаті 04.12.2013 року -967 грн.; другої частини боргу не пізніше 15.01.2014 року в обсязі 12000,00 грн.; та третьої частини боргу у сумі 20000,00 грн. частками кожного місяця по 5 тис.грн. У зв`язку із тим, що [PERSON] повернуто 04.12.2013 року 967,00 грн.,та від повернення решти коштів відповідачів ухиляються, позивач звернулась із позовом до суду та просить стягнути суму боргу , а також штрафні санкції. В ході розгляду справи позивач підтримала позовні вимоги. Представником позивача в ході розгляду справи подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до яких він просив стягнути основний розмір боргу у сумі 32 тис. грн.., три проценти річних за час прострочення виконання зобов`язання з 16.01.2014 року по 26.02.2015 року, що становить у сумі 947,17 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 517,77 грн., та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 7222,71 грн. В ході судового розгляду відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, не заперечуючи вимоги про стягнення боргу у розмірі 32 тис. грн. Вимоги про стягнення штрафних санкцій заперечили, пославшись на те, що борг утворився із незалежних від відповідача причин. Відповідач ФОП [PERSON] в ході судового розгляду проти солідарного стягнення боргу з неї заперечила, пославшись на те, що вона не є стороною жодного правочину із позивачем, оскільки договори були підписані нею як представником відповідача ФОП [PERSON] згідно із довіреностями та договором від 05.12.2012 року на представництво. Всі ії дії , як представника відповідача ФОП [PERSON] ним були схвалені, то усі права та обов`язки виникали, існували та припинялись виключно між позивачем та відповідачем [PERSON] Вказала на те, доказом того, що правовідносини виникали і існували саме між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] є те, що ним було укладено субпідрядні договори із іншими особами на виконання робіт по замовленим позивачем меблям, а також підписано акти приймання-передачі робіт з монтажу. Крім того, вказала на те, що позивач 24.12.2013 року власноручно склала розписку у якій зафіксовано, що вона на виконання договору про погашення заборгованості за № 4.12 від 24.12.2013 року отримала саме від ФОП [PERSON] грошову суму у розмірі 967 грн., що вказує на те, що позивачем визнано , що саме із ФОП [PERSON] у неї були зобов`язальні правовідносини. Вислухавши пояснення позивача та ії представника, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що 22.02.2013 року на території ринку « Даринок», який розташований у м.Києві по вулиці Біломорська, 1а між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір № 120 про виготовлення та встановлення « кухні без стільниці» за ціною 40500,00 грн.. який був виконаний у повному обсязі, що підтверджено позивачкою. Також 22.02.2013 року між позивачкою та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено усний договір на виготовлення стільниці для кухні у зв`язку із чим відповідачем ФОП [PERSON] було отримані кошти у сумі 12000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 120/2. Отримання коштів у зазначеному розмірі відповідачами не оспорювалось. 07.10.2013 року ФОП [PERSON] отримано доплату за виготовлення стільниці для кухні у розмірі 7655, 00 грн., що підтверджується квитанцією до приходного касового ордеру № 17 від 07.10.2013 року, що відповідачами не оспорювалось. Встановлено, що умови договору на виготовлення стільниці для кухні не виконані та кошти, отримані у розмірі 196555,00 грн. не повернуті. Крім того , встановлено, що 22.02.2013 року на території ринку «Даринок» , було укладено договір між позивачкою та відповідачем ФОП [PERSON] договір № 121 про виготовлення та встановлення «гардеробної» за ціною 40000,00 грн. На виконання умов договору позивачкою відповідачу ФОП [PERSON] були передані кошти у розмірі 15 тис. грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру№ 121 від 22.02.2013 року. Проте, всупереч умовам укладеного договору, відповідачем ФОП [PERSON] взяті на себе зобов`язані не виконані, вироб не виготовлений та не доставлений, кошти у сумі 15 000 грн. не повернуті. Деснянським РУГУ МВС України внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань із правовою кваліфікацією за ч.1 статті 185 КК України за заявою [PERSON] щодо крадіжки з цеху, розташованого по вулиці Магнітогорській електротехнічного обладнання, інструментів, станків, матеріалів . Крім того, за заявою [PERSON] 30.11.2013 року внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань стосовно того, що 22.02.2013 року у невстановлений час [PERSON],знаходячись на території ринку « Даринок» , який розташований за адресою: вул. Біломорська, 1а в м.Києві , передала грошові кошти у сумі 34000грн., на виготовлення шафи купе [PERSON], але остання грошові кошти не повернула та умови договору не виконала. Встановлено, що 04.12.2013 року між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] укладений договір про розірвання договору підряду № 121 та 122 від 22.02.2013 року відповідно до якого сторони дійшли згоди про розірвання договору підряду №121 та 122 від 22.02.2013 року, а виконавець ФОП [PERSON] бере на себе зобов`язання про повернення одержаних коштів від замовника за вищевказаними Договорами підряду . При цьому, 04.12.2013 року на виконання умов вищевказаного договору між позивачем та ФОП [PERSON], надалі боржник, укладено договір № 412 про погашення заборгованості відповідно до якого боржник визнає у повному обсязі заборгованість, що утворилась перед кредитором-позивачем по справі, станом на 04.12.2013 року на суму 32957грн., що виникла у зв`язку із невиконанням боржником Договору підряду № 121 та 1222 від 22.02.2013року. Відповідно до пункту 1.2 Сторони погодились, що сплата заборгованості буде проводитись боржником частинами у наступному порядку: 1 частина в обсязі 967 грн. 04 грудня 2013року; 2 частина не пізніше 15 січня 2014 року в обсязі 12000,00 грн.; остання частина 20 тис. грн. виплачується кожного місяця по 5 тис. грн. до 15 числа кожного місяця. Відповідно до постанови Слідчого СВ Деснянського РУГУ МВС України у м.Києві від 07.12.2013 року досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками ч.1 статті 190 КК України закрито у зв`язку із наявністю у сторін правовідносин цивільно-правового характеру. Встановлено, що зобов`язання по укладеному договору про погашення заборгованості , що утворилась, виконані частково,а саме 04.12.2013 року повернуто кошти у сумі 967,00 грн., в іншій частині умови договору не виконані, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 32000,00 грн. Вказані обставини відповідачами не оспорювались. Згідно із ст. ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, у зв`язку із тим, що взяті зобов`язання відповідачем ФОП [PERSON] не виконані, кошти отримані відповідно до укладених договорів побутового підряду у розмірі 32000 грн. не повернуті, з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню вказана сума коштів. При цьому суд вважає, що підстави для покладення солідарної відповідальності на відповідача ФОП [PERSON] відсутні, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Судом встановлено , що 05.12.2012 року ФОП [PERSON] було надано довіреність ФОП [PERSON] . відповідно до якої ФОП [PERSON] уповноважив останню представляти його інтереси перед юридичними та\\або фізичними особами з метою укладення від його імені та в його інтересах договорів ( правочинів) що стосуються його діяльності як Фізичної особи підприємця. Вказана довіреність видана строком до 31.12. 2013 року. При цьому також 05.12.2012 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір представництва відповідно до якого ФОП [PERSON] у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством, зобов`язується надати ФОП [PERSON] послуги щодо вчинення правочинів, передбачених в п.1.2 цього Договору та Довіреності від 05.12.2012 року, від імені ФОП [PERSON] і за його рахунок. Відповідно до пункту 1.2 за вказаним договором ФОП [PERSON] у якості представника вчиняє правочини від імені та у інтересах ФОП [PERSON]: підрядні договори, договори про надання послуг, що спрямовані на виготовлення та монтаж меблів за індивідуальним замовленням та\\або їх складові, вчиняти правочини з приймання оплати, складати, погоджувати, подавати та отримувати всі юридично значимі документи,що опосередковують виконання укладених таким чином договорів ( вчинених правочинів). Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. В судовому засіданні відповідач ФОП [PERSON] вказав на те, що усі дії ФОП [PERSON] стосовно укладення договорів від його імені з позивачкою, та отримання коштів від неї, були погоджені із ним. З урахуванням вказаного вище, беручи до увагу наявність довіреності на вчинення дій від імені ФОП [PERSON] та договору на представництво, суд вважає, що відповідач ФОП [PERSON] у відносинах із позивачем по укладеним договорам діяла як представник ФОП [PERSON], а тому суд погоджується із доводами відповідача ФОП [PERSON] про те, що правовідносини відповідно до укладених договорів на виготовлення меблів виникли виключно між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON], а тому обов`язку у відповідача ФОП [PERSON] перед позивачкою не виникло, оскільки вона не є стороною договору. Крім того, суд враховує те, що саме відповідачем ФОП [PERSON] були укладені договори на виготовлення та доставку продукції по укладеним договорам, зокрема договір № 122 від 22.09.2013 року із [PERSON] Також між відповідачем [PERSON] було укладено трудовий договір із найманим працівником [PERSON], зареєстрований у Деснянському районному центрі зайнятості м. Києва, який також підтверджує те, що відповідач ФОП [PERSON] у правовідносинах із позивачем діяв як виконавець послуг. Відповідно до ст.625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, беручи до уваги невиконання відповідачем ФОП [PERSON] своїх обов`язків щодо повернення коштів, з ФОП [PERSON] підлягають стягненню три відсотки річних у розмірі 947,17 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 517,77 грн. згідно із наданим розрахунком. Крім того, відповідно до пункту 3.1 Розділу 3 Договору № 4.12 від 04.12.2013 року передбачено ,що у разі несвоєчасного внесення плати за цим договором Боржнику нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки платежу. Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Таким чином, у зв`язку із тим. що умовами договору передбачено сплата пені, суд вважає, що з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 7222,71 грн. Виходячи із наведеного вище, з відповідача ФОП [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 48687,65 грн. В порядку розподілу судових витрат в силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі486,87 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial