Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 23 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22031005488701, згідно якого ПАТ «Банк Кредит Дніпро» надав [PERSON] кредитну картку з кредитним лімітом 4300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, він складається з анкети-заяви позичальника та умов надання банківських послуг, правил надання та використання кредитних карток ПАТ «Кредит Банк Дніпро» з пільговим періодом кредитування, тарифі на обслуговування банківських карт банку. Доступ до вказаних кредитних коштів було отримано відповідачем. Однак в порушення вимог 526, 527, 530 ЦК України відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав належним чином, внаслідок чого станом на 14 серпня 2013 року сума боргу склала 3907,66 грн., що складається з наступного: 1564,81 грн. - заборгованість за кредитом; 1991,84 грн. - заборгованість по відсоткам; 93,65 грн. - інфляційна заборгованість за кредитом; 73,74 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 83,07 грн. - інфляційна заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом; 100,55 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. В зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 23 листопада 2006 року ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариства «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22031005488701, згідно якого ПАТ «Банк Кредит Дніпро» надав [PERSON] кредитну картку з кредитним лімітом 4300 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 21 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору, він складається з анкети-заяви позичальника та умов надання банківських послуг, правил надання та використання кредитних карток ПАТ «Кредит Банк Дніпро» з пільговим періодом кредитування, тарифів на обслуговування банківських карт банку. Доступ до вказаних кредитних коштів було отримано відповідачем. Таким чином між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Позивачем виконані його зобов'язання по договору в повному обсязі - надано кредитні кошти, а відповідач в свою чергу порушила умови виконання зобов'язань взятих на себе, а саме, не вчасно та не в повному обсязі сплачувала кредитні кошти та відсотки за користування кредитом відповідно до кредитного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, з яким суд погоджується, оскільки він повністю узгоджується з іншими матеріалами цивільної справи, станом на 14 серпня 2013 року сума боргу склала 3907,66 грн., що складається з наступного: 1564,81 грн. - заборгованість за кредитом; 1991,84 грн. - заборгованість по відсоткам; 93,65 грн. - інфляційна заборгованість за кредитом; 73,74 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту; 83,07 грн. - інфляційна заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом; 100,55 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків за кредитом. Відповідач в своїй заяви просить застосувати строки позовної давності, однак суд приймає до уваги що відповідно до вимог п. 2.8 Правил надання кредиту фізичним особам карта перевипускається банком на умовах, що діють на момент перевипуску тарифів, на новий строк, якщо Клієнт письмово за 30 календарних днів до закінчення строку її дії не повідомив Банк про бажання припинити її використання та за умови прийняття Банком рішення про перевипуск Карти. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачки за кредитним договором, який вона не оскаржувала, погашення простроченої заборгованості здійснювалось відповідачкою 13 листопада 2009 року, що свідчить про те, що [PERSON] використовувала карту вже після її перевипуску, оскільки термін дії основної карти закінчився 30 листопада 2007 року. Доказів того, що [PERSON] повідомляла Банк про бажання припинити використання карти, відповідачкою суду не надано. Аналіз вищевикладених обставин переконує суд в тому, що з відповідачки на користь позивача мають бути стягнуті грошові кошти в розмірі 3907,66 гривень. Що стосується вимог позивача про розірвання договору про надання та використання кредитних карток укладений з [PERSON], то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно з правилами надання та користування кредитних карток, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» при невиконанні та неналежному виконанню клієнтом своїх обов'язків щодо погашення заборгованості, має право в односторонньому порядку розірвати договір. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 229,4 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial