Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про визнання [PERSON] втратившим право на користування житловим будинком № 22 по пров. 3-й Лісовий м. Старокостянтинів Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та 20 листопада 2009 року зареєструвала його місце проживання в належному їй будинку № 22 по пров. 3-й Лісовий м. Старокостянтинів. Більше трьох років тому вони припинили спільне проживання, відповідач не проживає у вказаному будинку, проте відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання у ньому. В звязку з цим просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та обставини, заявлені на їх обґрунтування, просила розглянути справу без її участі. Відповідач направив заяву, в якій вказав, що позов визнає, просив розглянути справу без його участі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є власницею будинку № 22 по пров. 3-й Лісовий м. Старокостянтинів Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САВ № 590804, виданим виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 27 листопада 2007 року на підставі рішення від 30 серпня 2007 року № 383 п. 11 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданим Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 16934378 від 05 грудня 2007 року. Як вбачається з будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у [INFO], [PERSON] зареєстрований в даному будинку з 20 листопада 2009 року. За змістом акта обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 20 липня 2017 року депутатом Старокостянтинівської міської ради [PERSON], [PERSON] зареєстрований в [INFO], однак за вказаною адресою не проживає, що підтвердили сусіди [PERSON] та [PERSON] Частинами 1 та 4\~статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст.\~316,\~317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1\~ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1\~статті 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Оскільки між позивачкою та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується заявленим будинком понад рік, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: пров. 3-й Лісовий, 22 м. Старокостянтинова Хмельницької області. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved