Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому (з врахуванням надання уточненого позову) вказував, що 28 березня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем був укладений кредитний договір №ODXRRX10980040, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в загальному розмірі 1 318,80 грн. на строк до 28 березня 2008 року включно, а останній зобовязався вчасно повернути кредитні кошти шляхом щомісячного повернення чергової частини кредиту, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості (при порушенні зобов'язань 15,17 % на місяць) та комісію за обслуговування кредиту в розмірі 32,31 грн., а всього вносити щомісячний платіж в розмірі, не меншому ніж 149,59 грн. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати від нього сплату неустойки (пені в розмірі 0,15 % від простроченої суми, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу, а також при порушенні зобов'язань понад 30 днів - штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Оскільки позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії виконував не належним чином в звязку з чим станом на 23 листопада 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: - заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6 323,18 грн.; -заборгованість по комісії за користування кредитом 64,62 грн.; -нарахованої пені за порушення умов договору 22 152,13 грн.; -нарахованих штрафів в загальному розмірі 1 211,62 грн., а всього 28 539,93 грн. Оскільки частина заборгованості в розмірі 14 307,59 грн. вже стягнута судовим рішенням від 02 квітня 2014 року, а тому банк просив про стягнення з [PERSON] на свою користь залишку боргу в розмірі 15 443,96 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, оглянувши матеріали цивільної справи №473/742/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 28 березня 2007 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір №ODXRRX10980040 в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит в загальному розмірі 1 318,80 грн. на строк до 28 березня 2008 року включно, а останній зобовязався вчасно повернути кредитні кошти шляхом щомісячного повернення чергової частини кредиту, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 1 % на місяць від суми залишку заборгованості (при порушенні зобов'язань 15,17 % на місяць) та комісію за обслуговування кредиту в розмірі 32,31 грн., а всього вносити щомісячний платіж в розмірі, не меншому ніж 149,59 грн. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати від нього сплату неустойки (пені в розмірі 0,15 % від простроченої суми, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу, а також при порушенні зобов'язань понад 30 днів - штрафу в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів цивільної справи та справи №473/742/14-ц вбачається те, що відповідач умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії належним чином не виконував в звязку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2014 року з [PERSON] на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 23 січня 2014 року в розмірі 14 307,59 грн., в тому числі 6 742,97 грн. заборгованості по процентам, 64,62 грн. заборгованості по комісії, 7 000 грн. нарахованої пені, 500 грн. нарахованого штрафу. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобовязання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір. Тому наявність рішення суду про стягнення боргу за грошовим зобовязанням, що не було виконане вчасно, не може свідчити про припинення між сторонами зобовязання до дня його фактичного виконання. Аналогічні висновки зробив в своїй постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15 Верховний Суд України, який зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. В матеріалах справи відсутні докази щодо виконання боржником судового рішення в повному обсязі, з розрахунку боргу вбачається, що воно виконане лише частково. Згідно розрахунку заборгованості, за період з 23 січня 2014 року по 23 листопада 2015 року відповідачу нараховано пеню в розмірі 6 792,39 грн. (22 152,13 грн. (пеня станом на 23 листопада 2015 року) 15 359,74 грн. (пеня станом на 23 січня 2014 року)). Також позивач пред'явив вимоги про стягнення пені, яка нарахована до 23 січня 2014 року, проте не стягнута попереднім рішенням, однак такі вимоги вже були предметом судового розгляду та вирішені рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 квітня 2014 року, яким зменшено розмір пені до стягнення, а тому не можуть бути повторно розглянуті. При цьому при нарахуванні пені за період з 23 січня 2014 року по 23 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» не звернув увагу на те, що п. 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є частиною договору, передбачено, що нарахування всіх видів неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань обмежене трьома роками, починаючи з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане. З розрахунку заборгованості вбачається, що останнє нарахування в якості процентів відбулося 06 лютого 2012 року, а тому нарахування неустойки після 06 лютого 2015 року є безпідставним. Водночас з матеріалів справи вбачається, що розмір пені з врахуванням стягнутої судовим рішенням від 02 квітня 2014 року неустойки значно перевищує сукупний розмір заборгованості по процентам та комісії, тобто загальний розмір боргу. З врахуванням вищевказаних обставин, приймаючи до уваги положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, в тому числі загальний розмір заборгованості (по процентам, комісії), ступінь виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (повного погашення заборгованості по кредиту, часткового по процентам), ступінь негативних наслідків для позивача внаслідок порушення іншою стороною взятих на себе зобов'язань, розмір раніше стягнутої пені, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до обґрунтованого, а саме до 3 000 грн. В зв'язку з цим відповідному перерахунку підлягає й штраф, що становить 500 грн. + 150 грн. (3 000 грн. (заборгованість по пені) х 5%). В звязку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 3 000 грн. нарахованої пені та 650 грн. нарахованого штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (з врахуванням уточненого розміру вимог) судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: partial