Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про виділ частки в спільній частковій власності в натурі, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача вказувала, що 12/25 ідеальна частка домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Власником 13/25 ідеальної частки домоволодіння була [PERSON], але в 2013 році співвласник померла. В процесі спільного користування майном, позивач забажала виділити в натурі сукупність приміщень, що входять до складу належної [PERSON] частки, у зв'язку з чим особа звернулась до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але від представника особи надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник Одеської міської ради у судове засідання не з'явилась, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але особа брала участь у засіданнях по справі, заперечувала проти задоволення позову. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення заявленого позову - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2005 року, посвідченого приватним Одеського міського нотаріального округу Мирошниченко О.М., під реєстровим №899, власником 12/25 ідеальної частки домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] Право приватної власності було належним чином зареєстроване в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відміткою про реєстрацію в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 09 червня 2005 року, а також витягом КП «ОМБТІ та РОН» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7471634 від 09 червня 2005 року. Матеріали справи, в тому числі - правовстановлюючий документ та технічна документація свідчать, що 12/25 ідеальна частка домоволодіння, що належить позивачу [PERSON], фактично складається з наступних споруд: житлового буднику літ. «Г», житловою площею 34,6кв.м., підсобною 15,8кв.м., з яких 2-1 - кухня 6,5кв.м., 2-2 - ванна 2,9кв.м., 2-3 - коридор 6,4кв.м., 2-4 - житлова 18,4кв.м., 2-5 - житлова 7,8кв.м., 2-6 - житлова 8,4кв.м., сараїв літ. «Л», «Н», 12/25 мостіння «І-ІІ», 12/25 огорожі №1-4, 12/25 колонки III, що розташовані на земельній ділянці площею 210кв.м., яка знаходиться в користуванні [PERSON] Як випливає з висновку №9-03/16 судової будівельно-технічної експертизи від 18 березня 2016 року, складеного судовим експертом Долгих М.І., є технічно можливим з урахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити з спільної часткової власності в самостійний об'єкт нерухомості 12/25 ідеальну частку домоволодіння [ADDRESS], що належить [PERSON] Згідно довідки з адресного реєстру міста Одеси №365779/1 від 23 вересня 2015 року, виданої Юридичним департаментом Одеської міської ради, виділеній ідеальній частці можливо присвоїти самостійну адресу, а саме: житловий будинок [ADDRESS]. Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст. 319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як наводить ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, суд не вбачає неправомірності в набутті позивачем [PERSON] майнових прав на 12/25 ідеальну частку домоволодіння [ADDRESS]. Згідно ст. 356 ч.1 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. На підставі ст. 358 ч.ч.1,2,3 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому, відповідно до ст. 361 ч.1 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. А як встановлює ст. 364 ч.1 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як регламентує ст. 381 ч.1 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Згідно ст. 377 ч.1 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Разом з тим, згідно ст. 120 ч.ч.1,2,4 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. З огляду на ті обставини, що на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2005 року [PERSON] набула право приватної власності на відповідне домоволодіння, особа набула право користування відповідною земельною ділянкою. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог та вважає можливим виділити в натурі ідеальну частку [PERSON] та визнати за позивачем право власності на самостійний об'єкт нерухомого майна із припиненням спільної часткової власності.

Outcome: approved