Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В серпні 2015 року в Рівненський міський суд надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів і судових витрат в справі. В позовній заяві зазначалось, що на підставі рішення Рівненського міського суду від 01.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітня дочка [PERSON], 12.04.2013 року залишена проживати із матір»ю. Рішенням Рівненського міського суду від 05.12.2013 року в справі 569/15251/13ц на її користь із відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 600 грн. щомісячно із послідуючою індексацією, починаючи із 16.08.2013 року до досягнення повноліття дитиною. Однак відповідач протягом усього часу із серпня 2013 року по сьогоднішній день не сплачує аліменти на утримання доньки, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів., яка згідно довідки розрахунку ВДВС Рівненського МУЮ від 06.08.2015 року №8-3310 за період із 16.08.2013 по 31.07.2015 р.р. становить 14\~109,67 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості по вині особи, відповідач має сплатити заборгованість, а одержувач має право на стягнення неустойки /пені/ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочки. Відповідно розрахунків позивача за вказаний період відповідач зобовязаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі 100\~886 грн.05 коп. Письмові заперечення відповідача на позовну заяву суду не надані. Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в суді. Додатково пояснив, що розрахунок пені за прострочення сплати аліментів здійснювала позивач, надала його в письмовому вигляді, техніку розрахунку пояснити не може. При проведенні такого розрахунку користувалась довідкою ВДВС №8-3310 від 06 серпня 2015 року та вважає її правомірною. Крім того, просить врахувати, що відповідач не реагує на прийняті позивачем заходи щодо забезпечення стягнення боргу, заборгованість по аліментах тільки збільшується. Просить розглянути справу без участі належним чином повідомленого про час і місце судового розгляду справи відповідача на підставі наявних доказів, не заперечує ухвалення заочного рішення, та просить задовольнити позовні вимоги про стягнення пені. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку за постійним зареєстрованим місцем проживання, в судовий розгляд справи повторно не зявився, клопотання, заяви або заперечень суду не надав. Вважається можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів за згодою позивача, відповідно ст.ст. 224-228 ЦПК України. Оцінюючи пояснення, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за наступних підстав. У відповідності до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки /пені/в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Встановлено надання позивачем в справі довідки державного виконавця ВДВС [PERSON] від 06.08.2015 року № 8-3310, якою визначена заборгованість по виконанню виконавчого листа Рівненського міського суду №569/15251/13 від 12.03.2014 року станом на із 16.08.2013 року по 31.07.2015 року в сумі 14\~109,67 грн. Згідно керівних роз»ясень п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, в якому виникла заборгованість. Таким чином, на підставі аналізу вищенаведених доказів підтверджується наявність заборгованості в розмірі 14\~109,67 грн. за період із 16.08.2013 року по 31.07.2015 року, яка виникла за період виконання виконавчого листа, не оспорена і не спростована стороною відповідача. Відповідачем не надано будь-яких доказів щодо відсутності його вини або об»єктивної поважної причини повної несплати аліментів виникнення вказаної заборгованості за прострочений період, починаючи із серпня 2012 року по теперішній час. Розрахунок позивача, який по суті не оспорений і не спростований відповідачем, не може бути прийнятим до уваги суду через невідповідність його встановленому порядку, оскільки таким розрахунком пеня не нараховувалась на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення до моменту стягнення, а проведена шляхом визначення 1% від загальної суми заборгованості помножену та загальну кількість днів. Суд приходить до висновку, що загальна сума неустойки шляхом розрахунку 1% від помісячної суми заборгованості аліментів за кожний день прострочення складає 53\~329,35 грн. З урахуванням встановлених обставин і доказів, відповідно до вказаних норм закону, суд вважає частково доведеними обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів в розмірі 53\~329,35 грн. Судовий збір в справі в розмірі 1% від ціни позову матеріального характеру на суму 533,29 грн., відповідно до ст.ст. 88,89 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial