Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, посилаючись на незаконність його звільнення з підприємства-відповідача та затримку у проведенні повного розрахунку при звільненні, просив суд поновити його на посаді докера-механізатора в ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД», стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути на його користь середньомісячний заробіток за час затримки повного розрахунку в розмірі 2000,00 грн. Відповідач звернувся до суду з письмовими запереченнями проти позову у яких вказував на дотримання підприємством законності при звільненні позивача та пояснив, що затримка у проведенні повного розрахунку при звільненні з відповідачем пов'язана з скрутним фінансовим становищем підприємства, та за такого просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали в справі суд встановив наступні обставини. Згідно пояснень сторін наказом №19л від 04.03.1994 року позивача було прийнято на ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД» на посаду докера-механізатора з 05.03.1994 року. 02.06.2014 року наказом №150/л позивача було звільнено з посади докера-механізатора бригади №215 на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи (копія наказу долучена до матеріалів справи). Відповідно до положень ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Виходячи з наданих суду відомостей, 16.04.2014 року ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД» в особі генерального директора звернулось до профспілкового комітету з поданням про надання висновку щодо звільнення [PERSON] з підстав п.2 ст.40 КЗпП України. В свою чергу профспілковий комітет підприємства прийняв зазначене подання та запросив позивача на засідання 16.04.2014 року об 13:00 (лист №04-243 від 16.04.2014 року), повідомивши при цьому про те, що на вказаному засіданні буде вирішуватись питання про звільнення позивача з підстав п.2 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до виписки з протоколу №1 засідання профспілкового комітету від 16.04.2014 року позивач звернувся до комітету з клопотанням про відкладення вирішення питання про його звільнення на 2 тижні в зв'язку з проходженням ним повторного медичного огляду. 21.05.2014 року ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД» направило позивачу попередження про його звільнення з підстав п.2 ст. 40 КЗпП після отримання позитивного висновку профспілкового комітету (згідно відмітки, позивача з таким листом було ознайомлено 22.05.2014 року). 22.05.2014 року позивача було ознайомлено з викликом у засідання профспілкового комітету, що відбулось 29.05.2014 року о 13:00 годині (копія виклику з відповідною відміткою долучена до матеріалів справи). Згідно змісту протоколу №2 засідання профспілкового комітету ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД» від 29.05.2014 року у такому засіданні позивач висловив свою згоду на звільнення за станом здоров'я відповідно до КЗпП України, та за такого, виходячи з відсутності на підприємстві роботи, яка б відповідала стану здоров'я [PERSON] та на яку його можна було б перевести, профспілковий комітет надав згоду щодо звільнення позивача з підстав п. 2 ст. 40 КЗпП України. Висновок профспілкового комітету ТОВ «Металюзкрайн Корп ЛТД» щодо відсутності іншої роботи на підприємстві, на яку позивача можна було б перевести за станом здоров'я, підтверджується довідкою відділу кадрів №17/ОК від 02.10.2014 року та довідкою Медично-санітарної частини. Наказ про звільнення позивача було складено 02.06.2014 року, та він містить посилання на надання згоди профспілковим комітетом від 29.05.2014 року, тобто такий наказ видано у порядку та з підстав передбачених законом. Вказані обставини були також встановлені при проведенні перевірки підприємства-відповідача Територіальною державною інспекцією з питань праці в Одеській області, зміст результатів якої наведено в листі Прокуратури Приморського району м. Одеси №15-Є 843/5433-022 від 31.07.2014 року. Разом з тим вказаною перевіркою Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області було встановлено факт неповного розрахунку з позивачем у день звільнення. Зазначене випливає й з довідки ТОВ «Металюзкрайн корп ЛТД» №02-527 від 02.10.2014 року, згідно якої по при звільнення позивача 03.06.2014 року повний розрахунок підприємством з ним проведено лише 20.06.2014 року, тобто через 17 календарних днів. Відповідно до положень ст.ст.116, 117 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, проводиться у день звільнення; в разі невиплати в ці строки з вини підприємства належних звільненому працівникові сум, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України (п. 20 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999р. №13) при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні та встановлені факту невиплати у зазначені строки працівникові належних йому від підприємства сум, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. При цьому суд зауважує про те, що посилання відповідача на скрутне фінансове становище підприємства через значну заборгованість перед підприємством третіх осіб, на підтвердження чого позивачем надано пояснення та довідки №514 від 22.09.2014 року, не є належним спростуванням вини відповідача у затримці повного розрахунку з звільненим працівником оскільки фінансово-господарські ризики діяльності підприємства не мають відображатися на оплаті праці працівників такого підприємства. Виходячи з викладеного та спираючись на відомості довідки ТОВ «Металюзкрайн корп ЛТД» №02-526 від 02.10.2014 року щодо середньомісячної заробітної плати позивача в розмірі 9558,37 грн., та строку затримки повного розрахунку з 03.06.2014 року по 20.06.2014 року суд доходить висновку про те, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Так, суд виходячи з того, що йому не надано відомостей про кількість робочих днів позивача у місяці та його середньоденну заробітну плату, вважає за доцільне застосувати передбачений п. 8 Постанови КМ України №100 від 08 лютого 1995 року з подальшими змінами та доповненнями, порядок нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, відповідно до якого такі обчислення провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, та з такого вбачається, що середньомісячний заробіток позивача за період з 03.06.2014 року по 20.06.2014 року має бути обчислено наступним чином: 9558,37 грн. (середньомісячний заробіток) / 30 (кількість календарних днів) * 17 (кількість календарних днів затримки) = 5416,41 грн. Однак, враховуючи те, що позивач просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 2000 гривень, то відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, і з метою недопущення виходу за межі позову вважає за необхідне стягнути саме суму середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні в розмірі 2000 гривень, замість належної до сплати 5416,41 грн. За викладених обставин, відповідно, до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial