Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, Рівненської міської ради, треті особи на стороні відповідача Управління Житлово-комунального господарства Рівненської міської ради, Житлово-комунальне господарство «Сонячне», Комунальне підприємство «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги уточнили та остаточно просять суд визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на кімнату площею 8,47 кв.м., комору площею 6,87 кв.м. і коридор площею 5,13 кв.м., а загалом на приміщення площею 20,47 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно їй належить квартира [ADDRESS]. Вказаний будинок двохповерховий. На першому поверсі знаходиться квартира під №?1, на другому поверсі знаходиться квартира під №?3, яка на праві приватної власності належить сім'ї [PERSON]. Раніше на першому поверсі була ще квартира (кімната) під №2, де мешкала [PERSON], яка померла більше 10 років тому. До приватизації цей будинок був відомчим сімейним гуртожитком,який належав спеціалізованому державно-комунальному торгівельно-виробничому об'єднанню «Мобрезерв». 15 квітня 2003 року їй було видано ордер на зайняття окремої квартири (кімнати) під №2, загальною площею 22 кв.м. у відомчому сімейному гуртожитку за адресою [ADDRESS] на підставі рішення спільного засідання адміністрації та профкому СДКТВП «Мобрезерв», протокол №17 від 14 квітня 2003 року. Квартира (кімната) №2 це дві жилі кімнати - 11,50 кв.м. та 8,47 кв.м., комора площею 6,87 кв.м., коридор площею - 5.13 кв.м. Фактично, квартира (кімната) №2 була добровільно поділена між нею та [PERSON]. Вона зайняла жилу кімнату площею 8,47 кв.м., комору площею 6,87 кв.м., коридор площею - 5.13 кв.м., а сім'я [PERSON] зайняла кімнату площею 11,50 кв.м. Рішенням Рівненської міської ради від 26 квітня 2007 року №631 житловий будинок [ADDRESS] був прийнятий у комунальну власність від СДКТВП «Мобрезерв». Розпорядженням міського голови від 04 грудня 2007 року №2214-р ЄКП «Центральне» відкрило особовий рахунок на квартир [ADDRESS] жилою площею 20,1 кв.м. та уклало договір найму, але приміщення квартири (кімнати) №2 при укладенні договору найму безпідставно не були включені в договір найму, тому вона приватизувала тільки квартиру [ADDRESS]. Фактично, вона у 2003 році зайняла квартиру (кімнату) під №2 площею 20,47 кв.м. і користується до даного часу, тобто вже більше 10 років. Згідно ст.344 ЦК України вона набула права власності на це майно. З цих підстав просять позов задоволити. В судовому засіданні представник відповідача Рівненської міської ради заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення мотивує тим, що відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зазначене положення ч.1 ст.344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, а саме: добросовісне, відкрите, безперервне та тривале. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майно не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Інакше кажучи, добросовісним володільцем є особа, яка на момент заволодіння майном мала всі підстави вважати що законний власник у майна відсутній, або якщо власник у майна є, то він втратив інтерес до цього майна. В свою чергу, з доданих до позовної заяви документів, зокрема рішення Рівненської міської ради від 26 квітня 2007 року №613 та розпорядження міського голови м.Рівного від 04 грудня 2008 року №2214-р вбачається, що: по-перше, у зв'язку з прийняттям в комунальну власність житлового будинку [ADDRESS], власником квартири №2 у цьому будинку, а відтак і спірного майна, є Рівненська міська рада, про що позивачу достеменно відомо; по друге: Житлово-комунальному підприємству «Центральне» на балансі якого перебував будинок [ADDRESS] було дозволено укласти з позивачем договір найму виключно на квартиру №?1 житловою площею 20,1 кв.м., що свідчить про самовільне захоплення останнім інших приміщень цього будинку. Викладені обставини свідчать про недобросовісність володіння позивачем спірним майном в контексті ст.344 ЦК України, що виключає існування правових підстав для визнання права власності на це майно за набувальною давністю. З цих підстав просить суд відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник відповідача Виконавчого комітету Рівненської міської ради заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні. Повністю підтримавши позицію представника Рівненської міської ради. В судовому засіданні представник третьої особи КП Рівненське міське БТІ з приводу заявлених позовних вимог поклався на розсуд суду. В судовому засіданні представник третьої особи ЖКП «Сонячне» з приводу заявлених позовних вимог поклався на розсуд суду. В судове засідання третя особа [PERSON] не з'явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином судовими повістками. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст.328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] є двохповерховим, трьохквартирним: квартира №?1 на першому поверсі належить на праві власності позивачу по справі [PERSON], квартира №2 на першому поверсі належить Рівненській міській раді, квартира №?3 на другому поверсі належить третій особі по справі [PERSON]. До приватизації вказаний будинок був відомчим сімейним гуртожитком, який належав спеціалізованому державно-комунальному торгівельно-виробничому об'єднанню «Мобрезерв». В двохкімнатній квартирі № 2 житловою площею 19,97 кв.м. жилі кімнати:11,50 кв.м. та 8,47 кв.м., не житловою площею -12 кв.м.: комора площею 6,87 кв.м., коридор площею - 5.13 кв.м., загальною площею - 31,97 кв.м., мешкала [PERSON], яка померла в 2003 році. Після смерті [PERSON] квартиру №2 було самовільно поділено між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON], позивач [PERSON] зайняла жилу кімнату площею 8,47 кв.м., комору площею 6,87 кв.м., коридор площею - 5.13 кв.м., третя особа [PERSON] зайняла кімнату площею 11,50 кв.м. Рішенням Рівненської міської Ради від 26 квітня 2007 року №631 житловий будинок [ADDRESS] був прийнятий у комунальну власність від СДКТВП «Мобрезерв» та переданий на баланс ЖКП «Центральне». Розпорядженням міського голови від 04 грудня 2008 року №2214-р ЖКП «Центральне» відкрило особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] загальною площею 26,2 кв.м., жилою площею 20,1 кв.м. та уклало договір найму з позивачем, а також відкрито особовий рахунок на квартиру [ADDRESS], жилою площею 21,5 кв.м. та уклало договір найму з третьою особою по справі [PERSON]. Приміщення квартири №2 на які претендує позивач, а саме жилу кімнату площею 8,47 кв.м., комору площею 6,87 кв.м., коридор площею - 5.13 кв.м., при укладенні договору найму не були включені в договір найму. На підставі наказу №594 від 11 жовтня 2012 року Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської ради позивачем по справі [PERSON] приватизовано [ADDRESS], загальною площею 26,2 кв.м, житловою площею 20,1 кв.м. та 15 жовтня 2012 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 16 жовтня 2012 року позивачем право власності на нерухоме майно зареєстровано в КП Рівненське МБТІ. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майно не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і зперечень. Позивач у судовому засіданні не довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона не добросовісно користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, на яке вона претендує, власник нерухомого майна є Рівненська міська рада, про що достеменно було відомо позивачу, яка заперечує про передачу нерухомого майна у власність позивача, отже визнання права власності буде суперечить закону і порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, так-як підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем відсутні. На підставі ст.47 Конституції України;ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed