Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2005 року, від якого мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось. Протягом тривалого часу між ними виникали конфлікти та непорозуміння, які з часом ставали частішими та тривалими. На даний час вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, вона втратила до відповідача почуття любові. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей та на її утримання, оскільки на даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO], не цікавиться їх життям та здоровям. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; визначити місце проживання малолітніх дітей з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000,00 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку та судові витрати по справі. В судове засідання відповідач не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2005. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб одруження серії 1-ГЮ №086959 виданим 03 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 03 червня 2005 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2005 року 06 місяця 03 числа зроблено запис за №557. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №035076 виданим 26 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася 19 вересня 2006 року в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 2006 року вересня місяця 26 числа зроблено відповідний актовий запис за №2096. батьками записані: [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №215343 виданим 31 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 17 липня 2014 року в м.Рівне, про що 31 липня 2014 року складено відповідний актовий запис за №2028. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від надання терміну для примирення позивач в судовому засіданні відмовилася. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Наданий термін для примирення позитивних наслідків не приніс, перспектив для збереження сімї не вбачається, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень з приводу того, що після розірвання шлюбу малолітні діти сторін будуть проживати з матірю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як було встановлено в судовому засіданні позивач на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином сторін [PERSON], [INFO], у звязку з чим вона потребує додаткових коштів на утримання. У добровільному порядку відповідач кошти позивачу не надає, а тому суд вважає, що позовні вимог позивача в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьох років в розмірі по 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 грудня 1355 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня - 1689 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання дітей, не приймає участь у їх утриманні, а також те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн. згідно квитанції №9 від 14 вересня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved