Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування власної позиції позивач посилалась на ті обставини, що між сторонами був укладений шлюб, в період перебування в якому у них народилась дитина. Втім, в теперішній час подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть, відповідач не приймає участі в утриманні дитини. У звязку з викладеним, позивач звернулась з даним позовом в суд, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, від представника особи надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01 вересня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 16 квітня 2015 року, виданого Відділом ЗАГС муніципального району Красноярського управління ЗАГС Самарської області (Російська Федерація), шлюб між сторонами розірвано. В період перебування у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO]. Батьком дитини зазначений відповідач [PERSON], дитина в теперішній час проживає з матірю. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачає ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на той факт, що даних про працевлаштування та загальний доход відповідача не представлено. Суд також враховує, що з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1228,00 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 1531,00 гривень, мінімальна заробітна плата 1450,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком до 6 років 1228,00 х 0,3 = 368,40 гривень. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог та, з урахуванням положень ст. 183 СК України, присудження з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно від дня предявлення позову 29 квітня 2016 року. Згідно ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved