Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказано, що 19 червня 2015 року померла мати позивачів - [PERSON]. Після її смерті залишилось нерозподілене спадкове майно у вигляді 5/8 частин житлового будинку № 262 по вул. Шкільна (Островського) Михайлівського району Запорізької області. Позивачам , в цьому будинку належить по 1/8 частині. Земельна ділянка не приватизована. Спадщину у вигляді будинку позивачі фактично прийняли, але нотаріально оформити не змогли. У передбачений чинним законодавством строк позивачі звернулися до державного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва на право власності на спадщину, але постановами нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, [PERSON], додатково необхідно встановити факт спорідненості з матірю, так як в його свідоцтві про народження зазначено не [PERSON], як у його брата та сестри, а [PERSON]. Внаслідок викладеного, позивачі позбавлені можливості оформити за ними право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 21 грудня 2016 року за № 683/02-14 державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область Михайлівський район вул. Островського 262 у звязку з ненаданням спадкоємцем документу на земельну ділянку та житловий будинок (.а.с.6) Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-ЖС № 322492, виданого 19 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Запорізькій області 19 червня 2015 року померла [PERSON]Т.( а.с. 7). У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] серії II-ЖС № 443920, виданого 16 червня 1983 року, Марянівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області в графі мати , вказано громадянку [PERSON] ( а.с. 9). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії IV-ЖС № 294002, виданого 18 вересня 1990 року, в смт. Михайлівка, райвідділом ЗАГС Запорізької області в графі мати, вказано громадянку [PERSON] ( а.с. 13). У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] серії I-ЖС № 264598, виданого 27 серпня 2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] РУЮ Запорізької області в графі мати, вказано громадянку [PERSON] ( а.с. 18). Згідно повідомлення КП «[PERSON] районне архітектурно планувальне та техінвентарізаційне бюро» від 30 січня 2017 року за № 62, інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: смт.Михайлівка вул. Шкільна, буд. 262, Михайлівського району , Запорізької області становить 46198 грн. 00 коп.( а.с. 19). Відповідно до довідки, виданої 13 лютого 2017 року за № 1094, згідно земельно кадастрової документації по [PERSON] селищній раді за адресою: вул. Шкільна, 262, розташована земельна ділянка площею 0,15 га для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд. Земельна ділянка не приватизована.( а.с. 20). Згідно повідомлення КП «[PERSON] районне архітектурно планувальне та техінвентарізаційне бюро» від 04 листопада 2015 року за № 692, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка, вул. Островського, 262, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 04 листопада 2015 року зареєстровано за [PERSON] 5/8 частини, на підставі свідоцтва про право власності від 04 жовтня 1995 року, № 1444 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1995 року, № 1446; за [PERSON] - 1/8 частини; за [PERSON] 1/8 частини; [PERSON] 1/8 частини, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1995 року, № 1446 (а.с. 21). Відповідно до актового запису про укладення шлюбу від 11 травня 1985 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 травня 1985 року в [PERSON] виконавчому комітеті Запорізької області, про що було зроблено актовий запис № 52 ( а.с. 39). Згідно з свідоцтвом про право власності від 04 жовтня 1995 року, [PERSON] належить ? частина житлового будинку, розташованого в по вул. Островського (Шкільна) 262 в смт.Михайлівка, Михайлівського району Запорізької області (а.с. 41). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1995 року, спадкоємцями на майно [PERSON], який помер 04 серпня 1994 року, в рівних частинах є його дружина [PERSON], син - [PERSON], дочка [PERSON], син [PERSON].( а.с. 42). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 07 червня 2017 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], буд. 262.у звязку з ненаданням документів, щодо майна яке належало померлій [PERSON] (.а.с. 73) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 07 червня 2017 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], буд. 262.у звязку з ненаданням документів, щодо майна яке належало померлій [PERSON] (.а.с. 74) Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~та ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі\~\~повно і всебічно з`ясованих\~\~обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами,\~\~які були досліджені у судовому засіданні. У відповідності до ч.1\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно абз.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування»: - У разі відмови нотаріуса в оформле права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснень, що містяться в п.3.1 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Здійснення спадкування за законом передбачено\~ст. 1217 ЦК України, результатом чого з огляду на положення\~ст. 1296 ЦК України\~є отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, відсутність якого не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 228 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За частиною другою названої норми право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. У свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Так, у відповідності до вимог, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Відмова нотаріуса особі у віддачі свідоцтва про право власності на майно є підставою для захисту реалізації права на отримання спадщини вказаною особою в судовому порядку. \~Підстава такої відмови нотаріуса передбачена\~п.2\~ст.49 закону України «Про нотаріат»та п.п.31,32 та 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом МЮ України 03.03.2004 р. за №20/5 та зареєстрована 03.03.2004 р. за №283/8882 , в якому передбачена можливість видачі\~свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, тільки після подання\~правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Позивачами були надані суду докази про вжиття ними заходів для отримання таких свідоцтв про право на спадщину. Таким чином позивачі є спадкоємцями за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті їхньої матері [PERSON], яка померла 19 червня 2015 року. Відповідно до повідомлення КП «[PERSON] районне архітектурно планувальне бюро» від 04 листопада 2015 року за № 692, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка вул. Островського 262, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 04 листопада 2015 року, зареєстровано за [PERSON] у розмірі 5/8 частини, на підставі свідоцтва про право власності від 04 жовтня 1995 року , р.№ 1444 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 жовтня 1995 року , р. № 1446. Статтею 1267 ЦК регламентується розмір частки у спадщині спадкоємців за законом. У частині 1 ст. 1267 ЦК закріплено загальне положення, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Так, при існуванні у спадкодавця трьох спадкоємців частка кожного із них рахується виходячи з того, що все майно умовно приймається за одиницю, тоді кожний з них отримає: 1:3 = 1/3 спадщини. В даному випадку, виходячи з того, що спадкодавця [PERSON] є власником 5/8 частини на житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, смт.Михайлівка вул. Островського 262, кожен з позивачів має право на 5/24 частину будинку (5/8 : 3 = 5/24). Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Та обставина, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті їхньої матері [PERSON] проживали разом з нею за однією адресою, а саме: по вул. Островського (Шкільна) 262 в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області підтверджується наданими копіями їх паспортів, у відповідності до яких, місце їхньої реєстрації є вул. Островського (Шкільна) 262 в смт.Михайлівка Михайлівського району Запорізької області ( а.с. 8, 12, 15). Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] не може оформити спадщину з тих підстав, що його свідоцтві про народження, в графі мати, зазначено не [PERSON], а [PERSON]. Той факт, що [PERSON] дійсно є матірю [PERSON] доводиться тим, що в свідоцтві про народження [PERSON] серії II-ЖС № 443920, виданого 16 червня 1983 року, Марянівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області в графі мати, вказано громадянку [PERSON], тобто імя та по батькові [PERSON] співпадають. Отже, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи що спадкове майно дійсно належить спадкодавцю [PERSON], а позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця оформити своє право на спадщину не можуть через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, а також те, що [PERSON] є сином [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, визнання права власності в тому обсязі, на якому наполягають позивачі не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо, як не можливо встановити в позасудовому порядку факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: partial