Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» про визнання трудових відносин припиненими, проведення розрахунку та зобов`язання вчинити дії. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача: Позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» про визнання трудових відносин припиненими, проведення розрахунку та зобов`язання вчинити дії. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 03 серпня 2019 року було прийнято на посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села Прилбичі, що є структурним підрозділом КНП ЯРР ЛО «Яворівська ЦРЛ». За розпорядженням Львівської облдержадміністрації з метою запобігання поширенню ГРВІ, спричиненої вірусом COVID-19 у Львівській області з 18 березня 2020 року було припинено міжміське сполучення громадським транспортом, у зв`язку з чим [PERSON] втратила можливість прибувати до місця праці самостійно. За рекомендацією обласної адміністрації медичним закладам та підприємствамобласті, якіпродовжують роботу у час карантину, булозапропонованоукластиокремі угоди з перевізниками про довезенняпрацівників на роботу та з роботи. Однак, відповідач не створив такоїможливості, в результатічого[PERSON] та була змушена надавати медичну допомогу задекларованим у неї пацієнтам лише дистанційно. Відповідно до наказу МОЗ України № 504 від 19 березня 2018 року, яким затверджено Порядок надання первинної медичної допомоги, до переліку медичних послуг з надання ПМД послуги, виконання яких вимагає особистого контакту з пацієнтами і не може бути якісно забезпечено на дистанційних засадах. Враховуючи особисту відповідальність за здоров`я пацієнтів, втрату мотивації, Позивач прийняла рішення про неможливість подального перебування в трудових відносинах з Відповідачем на таких умовах. Численні звернення до керівництва КНП «Яворівська ЦРЛ» щодо вирішення цієї ситуації були безрезультатними та мотивувалися відсутністю в КНП «Яворівська ЦРЛ» директора. Право Позивача як найманого працівника закріплене Кодексом законів про працю. Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю - працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Припинення повноважень Позивача, як лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села Прилбичі, відповідно до Статуту належить директору КНП ЯЯР ЛО «Яворівська ЦРЛ». 21 квітня 2020 року Позивач подала заяву про звільнення за власним бажанням з 22 квітня 2020 року, яка була прийнята КНП ЯЯР ЛО «Яворівська ЦРЛ». Однак, ні в строк, про який просила Позивач (22.04.2020) ні через два тижні, визначені ст.38 КЗпП України (06.05.2020) Відповідач не видав наказу про звільнення з роботи. При цьому виплата заробітної плати була припиненна 05 травня 2020року, що підтверджується довідкою-випискою по банківському рахунку. Також наголошує, що за відкритими даними Національної служби здоров`я України, розміщеними на офіційному сайті органу, станом на день пред`явлення позову, [PERSON] залишалася в статусі лікаря, що надає ПМД 267 пацієнтам. Більше того, Позивач продовжує надавати дистанційну медичну допомогу, оформляє електронні рецепти на ліки хворим з хронічними захворюваннями у порядку, визначеному законодавством не вправі та не має технічної можливості припинити надання ПМД пацієнтам інакше як за наказом Відповідача. За обслуговування Позивачем 267 пацієнтів Відповідач і надалі отримує кошти за договором від НСЗУ. Просить: 1.Трудові відносини [PERSON] з комунальним некомерційним підприємством Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» визнати припиненими з «06» травня 2020 р. у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села Прилбичі, за власним бажанням на підставі ст. 38 КзПП; 2.Стягнути з комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» належні звільненому працівникові суми та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; 3.Зобов`язати комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» видати наказ про звільнення з «06» травня 2020 р. у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села Прилбичі, за власним бажанням на підставі ст. 38 КзПП та внести відповідні записи до трудової книжки; 4.Зобов`язати комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» повідомити Національну службу здоров`я України про припинення трудових відносин з [PERSON] з «06» травня 2020 року; 5.Зобов`язати комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» шляхом індивідуального повідомлення осіб, які належать до відповідної практики телефоном чи в інший спосіб, визначений пацієнтами про припинення трудових відносин з [PERSON] з «06» травня 2020 року; 6.Стягнути з комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» 840,80гривень судового збору та 5000 гривень витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: представник позивача - адвокат - Лемик Р. Я., подала клопотання про витребування доказів (а.с.20); представник позивача - адвокат - Лемик Р. Я., подала заяву про згоду на заочний розгляд справи (а.с.30); представник позивача - адвокат - Лемик Р. Я., подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача (а.с.31, 74); Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін на 09.07.2020 року (а.с. 17-18); Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09.07.2020 року було витребувано докази по справі та судове засідання призначено на 05.08.2020 року (а.с. 26-27); Судове засідання 05.08.2020 року відкладено (а.с.52); Судове засідання 23.09.2020 року відкладено (а.с.72); У судове засідання 07.10.2020 року: позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України; представник позивача не з`явилася, дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про повідомлення осіб про дату, час та місце судового засідання (а.с.72). Подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача (а.с. 74); представник відповідача Комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується інформацією вихідної кореспонденції суду (а.с.73). Причини неявки невідомі. Заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що: 03 серпня 2019 р. [PERSON] було прийнято на посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села Прилбичі, що є структурним підрозділом Комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня». З 18 березня 2020 року [PERSON] втратила можливість доїзду до місця праці, оскільки було припинено міжміське сполучення громадським транспортом, а медичний заклад як підприємство, яке продовжило роботу у час карантину, не уклав окремі угоди з перевізниками про довезення працівників на роботу та з роботи або ж не повідомив [PERSON] про умови таких перевезень. В результаті цього [PERSON] та була змушена надавати медичну допомогу задекларованим у неї пацієнтам лише дистанційно. Жодних доказів, які б спростовували наведені твердження позивачки відповідач не надав. 21 квітня 2020 року Позивач подала заяву про звільнення за власним бажанням з 22 квітня 2020 року, яка була прийнята Комунальним некомерційним підприємством Яворівської районної ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня». Однак, ні в строк, про який просила Позивач (22.04.2020) ні через два тижні, визначені ст. 38 КЗпП України (06.05.2020) Відповідач не видав наказу про звільнення з роботи. При цьому виплата заробітної плати була припинена 05 травня 2020 року, що підтверджується довідкою-випискою по банківському рахунку. За відкритими даними Національної служби здоров`я України, розміщеними на офіційному сайті органу, станом на день пред`явлення позову, [PERSON] залишалася в статусі лікаря, що надає ПМД 267 пацієнтам. Уповноважений на звільнення працівника орган Відповідача - директор КНП ЯРР «Яворівська ЦРЛ» Дмитрів М.В., а з 07.05.2020 Писик Б.О. проігнорував повідомлення Позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву Позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, чим порушив виконання обов`язків, покладених на нього Конституцією України, КЗпП України та Статутом підприємства . З огляду на викладене, своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення Позивача, Відповідачем були порушені трудові права [PERSON] , зокрема її право бути звільненою із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Окрім цього, невнесення Відповідачем відповідних змін в договірно-звітну документацію з НСЗУ про звільнення з посади лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села Прилбичі [PERSON] свідчить про те, що Відповідач не визнає припинення трудових відносин з Позивачем та продовжує вважати їїлікарем загальної практики - сімейним лікарем амбулаторії загальної практики-сімейної медицини села Прилбичі. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, враховуючи обґрунтування позивача, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч 7 ст. 279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача у поданій заяві на адресу Шевченківського районного суду м. Львова, зазначає, що у випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача та ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За змістом положень ст. 38 КзПП праву працівника на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок роботодавця розглянути заяву про звільнення, видати наказ про звільнення та довести його зміст до відома працівника. Відповідно до п.8 Порядку надання первинної медичної допомоги, затвердженого наказом МОЗ України № 504 від 19 березня 2018 року, у разі припинення трудових відносин із лікарем з надання ПМД, надавач ПМД (Відповідач) зобов`язаний завчасно повідомити про це осіб, які належать до відповідної практики ПМД (задекларовані пацієнти), шляхом забезпечення: -розміщення відповідних відомостей у місці надання ПМД в доступному для пацієнтів місці; -розміщення відповідних відомостей на веб-сайтах (веб-сторінках) відповідного надавача ПМД (за наявності); -індивідуального повідомлення осіб, які належать до відповідної практики телефоном чи в інший спосіб, визначений пацієнтами. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю (КЗпП) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розподіл судових витрат між сторонами: За правилами ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. З метою надання правової допомоги щодо вирішення цього спору, Позивачем було укладено договір з адвокатським об`єднання «ІМУНІТЕТ» від «27» травня 2020 р. № 1/05 (далі - Договір), на підставі якого було сплачено 5000 (п`ять тисяч) грн. за професійну правничу допомогу (а.с.12) та 2000 (дві тисячі) грн. за професійну правничу допомогу, що підтверджується розрахунком суми судових витрат, які поніс позивач (а.с. 41). Оскільки позовні вимоги задоволенні в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 840,80 грн. та 7000 грн. (сім тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved