Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.04.2014 року між ним та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу № 781032/2014, про розміщення вкладником в банку строкового вкладу в сумі 182 312,38 грн. на умовах депозитного продукту в національній валюті на строк один місяць, з дня укладення договору, з сплатою 25% процентів. Термін дії договору закінчився 25.05.2014 року, у зв'язку з чим позивач неодноразово звертався до банку з заявами про повернення вкладу. На день складання позовної заяви, відповідачем не було повернуто грошові кошти та заборгованість перед позивачем становить 182 312,38 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по поверненню грошових коштів за договором банківського вкладу в сумі 182 312,38 грн., 25% річних - 3 746,14 грн., 3% річних за прострочення зобов'язань - 1 093,87 грн.,інфляційні витрати - 2 552,36 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди представника позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 25.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір банківського вкладу № 781032/2014, про розміщення вкладником в банку строкового вкладу в сумі 182 312,38 грн. на умовах депозитного продукту в національній валюті на строк один місяць, з дня укладення договору, з сплатою 25%. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на виконання умов депозитного договору, перераховано кошти в сумі 182 312,38 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1236820 від 25.04.2014 року (а.с.6). Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.5. договору, банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Згідно п. 1.7 договору дата вимоги вкладником вкладу визначена 25.05.2014 року. Судом встановлено, що позивач, після закінчення строку дії депозитного договору, 29.07.2014 року звернувся до відповідача з заявою про повернення суми вкладу та суми нарахованих процентів (а.с. 8-9), проте кошти за вкладом не були повернуті в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів, чим допустив порушення його прав як вкладника. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої в постанові від 29.05.2013 року в справі № 6-39цс13, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України підлягають до стягнення проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам. Як вбачається з розрахунку ціни позову, заборгованість відповідача перед позивачем за договором депозиту становить: сума вкладу - 182 312,38 грн., 25% річних - 3 746,14 грн., 3% річних за прострочення грошового зобов'язання - 1 093,87 грн., інфляційні витрати - 2 552,36 грн., а всього 189 704,75 грн. (а.с.4). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають до задоволення. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 897,04 грн. в дохід держави.

Outcome: approved