Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

В Рівненський\~міський суд\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~пені та\~індексу інфляції\~за прострочення\~сплати аліментів звернулась [PERSON] . Під час розгляду справи представник позивача збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 17370 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, подану позовну заяву в частині стягнення індексу інфляції та заяву про збільшення розміру позовних вимог підтримала та просить суд її задоволити. В судове засідання відповідач повторно не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року по цивільній справі №569/15984/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів позов задоволено частково; шлюб між сторонами розірвано; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] ,, [INFO] в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах від 03 серпня 2020 року №127075 виданого державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається, що станом на 01 серпня 2020 року, згідно виконавчого листа №569/15984/18 який видано Рівненським міським судом Рівненської області від 16.05.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 200 (дві тисячі) грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, з 08.2018 року станом на 01 серпня 2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 33693,54 грн. Отже судом встановлено, що відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання їх спільної дитини,\~станом на\~01\~серпня 2020\~року, не виконано, внаслідок чого за цей період виникла заборгованість відповідача за аліментами, яка визначена у вище зазначеній довідці. Вказаний розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.195 СК України, а тому приймається судом до уваги. Як роз`яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196\~Сімейного\~Кодексу\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196\~СК\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено наступний правовий висновок: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно наведених позивачем розрахунків, сума пені за прострочення сплати аліментів на користь позивача на утримання дитини визначена нею в розмірі 17370,00 грн. Оскільки, стягнення пені, не може бути більше ніж 100 відсотків заборгованості, а розмір визначеної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), і саме він приймається судом як такий, що проведений у відповідності з вимогами ч.1 ст.196 СК України. А тому суд вважає, що саме неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню в розмірі 17370,00 грн. Відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації. Сума індексації, згідно розрахунку, наданого позивачем за період з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2020 року складає 1380,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними, не спростованими відповідачем, який в судове засідання повторно не з`явився, письмовий відзив на позов не подав, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved