Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва приналежності до основної речі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 серпня 2016 року померла його дружина [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0421 га, що розташована за адресою: м. Покровськ Донецької області, вулиця Центральна, № 6, належна їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 075524, виданого Красноармійською міською радою 04.11.2004р., а також на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які складаються з льоху, кухні-сараю, гаражу, туалету, душу, огорожі, замощення, водопроводу, що розташовані за тією ж адресою, що й земельні ділянка, належний їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.09.2003р. державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-503. Право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями зареєстровано за спадкоємцем в Красноармійському БТІ 18.09.2003р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1506857 від 18.09.2003р. Він зареєстрований за адресою: [INFO], з 28.04.2004р. За цією ж адресою була зареєстрована спадкодавець на день її смерті з 12.12.1996р. Від є спадкоємцем за законом першої черги спадкування, оскільки є чоловіком померлої [PERSON], постійно проживав разом із нею та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не відмовився від прийняття спадщини. 6 грудня 2016 року він звернувся до Першої красноармійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу 06.12.2016р. за номером у спадковому реєстрі 59927106, яка зберігається там під № 182/2016. 12 липня 2017 року державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, а постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.07.2017р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок відмовлено, оскільки у складі спадщини виявлене нерухоме майно, яке є самочинним будівництвом, а саме сарай Ж-1 1997 року та сарай З-1 1997 року. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим КП «БТІ» станом на 13.06.2017р., сараї Ж-1 та З-1 побудовані у 1997 році. Дозвіл на будівництво цих обєктів, так само як і належно затверджений проект, відсутні. Крім цього, згідно повідомлення відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської міської ради № 161 від 08.08.2017р. будівлі сараїв за адресою: м. Покровськ, вулиця Центральна, 6, позначені у технічному паспорті КП «БТІ» за літерами Ж-1 та З-1, розташовані з порушенням вимог п.3.25 ДБН 360-92* «Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме відстань до межі сусідньої земельної ділянки по вулиці Центральна, 4, до найбільш виступної конструкції стіни для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відсутня. [PERSON] успадкувала житловий будинок після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 17.01.2003р., який розташований на земельній ділянці, яка на той час належала Красноармійській міській раді, спірні сараї побудовані у 1997 році, тобто ще матірю [PERSON] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2003р. сараї, які побудовані без дозвільних документів, до складу спадщини не увійшли. Згідно з технічним паспортом в процесі будівництва були використані цегла та азбестно-цементні листи хвильової форми. Площа сараю Ж-1 складає 5,60 кв.м, а площа сараю З-1 2,90 кв.м. На підставі наведеного позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, які складаються з льоху, літньої кухні-сараю, гаражу, туалету, огорожі, замощення, водопроводу, що розташований за адресою: м. Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, вулиця Центральна (колишня Свердлова), будинок 6, а також на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва сараїв Ж-1 площею 5,60 кв.м, З-1 площею 2,90 кв.м, які розташовані за цією ж адресою, що залишились після смерті його дружини [PERSON], яка померла 19 серпня 2016 року. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач надав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності його представника, на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. 19 серпня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 19 серпня 2016 року Красноармійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 717 (а.с.12). Позивач перебував у шлюбі з [PERSON] з 11 вересня 2004 року, зареєстрованому Красноармійським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 298, по день смерті [PERSON], на день смерті дружини проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою: м. Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, вулиця Центральна (колишня Свердлова), будинок 6 (а.с.21-23), отже є спадкоємцем за законом після її смерті (а.с.11). [PERSON] є власником жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в м. Покровську (колишній Красноармійськ) Донецької області, вулиця Центральна (колишня Свердлова), № 6, що належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2003р., виданого державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-503, право власності на будинок зареєстровано в Красноармійському БТІ 18.09.2003р., номер запису 8787 в книзі 44 (а.с.29, 30). З [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48375586 від 12.07.2017р. вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 19.08.2016р., 6 грудня 2016 року заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 59927106, яка зберігається в Першій красноармійській державній нотаріальній конторі під № 182/2016р. Спадкоємцем є [PERSON] (а.с.17). 12 липня 2017 року державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0421 га, що розташована за адресою: м. Покровськ, вулиця Центральна, № 6, який є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 20.08.1927р.н., і за ним же зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку 12.07.2017р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.16-18). У видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 6 по вулиці Центральній в м. Покровську державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON] 17.07.2017р. було відмовлено на підставі того, що відповідно до відомостей, викладених у технічному паспорті та довідці № 503/01-02 сарай Ж-1 1997 року та сарай З-1 1997 року збудовані самочинно, і як вбачається із наданих документів в результаті самочинної забудови суттєво змінилась технічна характеристика обєкта нерухомого майна (а.с.15). З технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП «БТІ» станом на 13.06.2017р., сарай Ж-1 та З-1 побудовані у 1997 році. Дозвіл на будівництво цих обєктів та затверджений проект відсутні (а.с.24-27). Відповідно до довідки КП «БТІ» від 14.06.2017р. № 1998 в будинку № 6 по вулиці Центральній в м. Покровську самочинно збудовані Ж-1 сарай, З-1 сарай (а.с.28). Згідно повідомлення відділу містобудування, архітектури та земельних відносин Покровської міської ради № 161 від 08.08.2017р. будівлі сараїв за адресою: м. Покровськ, вулиця Центральна, 6, позначені в технічному паспорті КП «БТІ» за літерами Ж-1 та З-1, розташовані з порушенням вимог п.3.25 ДБН 360-93* «Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме відстань до межі сусідньої конструкції стіни для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відсутня (а.с.31). Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок йог смерті (ч.1 ст.1218 УК України). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦПК України одним із способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно п.п. «а» абз.1, абз.2 п.1.5 Правил державної реєстрації обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р. № 56, чинними на момент закінчення будівництва спірних сараїв, жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку, відносяться до обєктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації. Державній реєстрації підлягали тільки ті обєкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації (п.1.6 Правил). Зазначені Правила втратили чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.07.2012р., зареєстрованого в Мінюсті України 19.07.2012р. за № 1216/21528. За повідомленням в.о. державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 03.10.2017р. № 785/01-16 на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], померлої 19 серпня 2016 року, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49312574 від 03.10.2017р., відкрита спадкова справа за № 182/2016 від 06.12.2016р. З заявою про прийняття спадщини за законом звернувся чоловік померлої [PERSON]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49312556 від 03.10.217р. є заповіт від імені [PERSON], заповіт посвідчено приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 14.10.2008р. за реєстровим № 8713. 12 липня 2017 року за реєстровим № 2-227 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. (а.с.53-55). Отже, позивач в установлені законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї дружини [PERSON]К, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок у зв'язку з наявністю самовільним збудуванням у 1997 році на території домоволодіння сараїв і суттєвою зміною технічної характеристики обєкта нерухомого майна, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту законні права позивача шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок № 6 по вулиці Центральній в м. Покровську Донецької області (крім самочинно збудованих сараїв) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 19 серпня 2016 року. Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2003р. вбачається, що [PERSON] успадкувала житловий будинок після смерті матері [PERSON], яка померла 17.01.2003р. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка на той час належала Красноармійській міській раді. Спірні сараї побудовані у 1997 році ще матірю спадкодавця [PERSON] і до складу спадщини не увійшли. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду україи від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008р. № 7 «про судову практику у справах про спадкування». За змістом розяснень, наданих в зазначеній постанові, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (п.7). Згідно з технічним паспортом в процесі будівництва були використані цегла та азбестно-цементні листи хвильової форми. Площа сараю Ж-1 складає 5,60 кв.м, площа сараю З-1 2,90 кв.м. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що до позивача перейшло право власності н будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва спірних сараїв. На підставі наведеного позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст.ст.328, 376, 392, 1216, 1217, 1233, 1268, 1296 ЦК України,

Outcome: approved