Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. У зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 18.08.2020 року справу передано на розгляд судді Кравцову С.О. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 16.01.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник [PERSON] неналежним чином здійснювала повернення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 230 від 15.12.2015 року. На час смерті позичальника заборгованість за кредитним договором становила 11358,07 коп. На момент відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав із позичальником, з 2000 року по день смерті [PERSON] , від отримання спадщини він не відмовився. На підставі статті 1218, ч.3 ст.1268ЦК України [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] і до нього перейшов обов`язок сплатити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором. На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 11.05.2017 року була направлена претензія кредитора до Веселівської державної нотаріальної контори. 02.02.2018 року Позивачем було отримано відповідь Веселівської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємця померлого [PERSON] , які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] . 11.03.2018 року до спадкоємця. [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, у визначений судом строк відзив на позов або зустрічний позов не подала. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього Кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини. Відповідно до ч.3ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Суд встановив, що 16.01.2012 року між позивачем і [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 230 від 15.12.2015 року. Станом на дату смерті [PERSON] мала заборгованість перед позичальником за кредитним договором від 16.01.2012 року, що становила 11358 грн. 07 коп., а саме: 1995 грн.30 коп. - заборгованість за кредитом, 9362 грн.77 коп. - заборгованість за відсотками. На час відкриття спадщини відповідач [PERSON] був зареєстрована зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Згідно з повідомленням Веселівської державної нотаріальної контори від 17.05.2017 року, вищевказана вимога долучена до спадкової справи № 178/2016 року, відкриту 18.11.2016 року після померлої [PERSON] . Станом на 17.05.2017 року Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 11.03.2018 року до спадкоємця. [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. За змістом ст.1218, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Звертаючись із позовом до [PERSON] , як до спадкоємця [PERSON] , позивач мав довести, що спадкоємцем майна є саме відповідач. Натомість позивач лише посилається на те, що відповідач на час смерті позичальника був зареєстрований та проживав з ним за однією адресою, не зазначаючи навіть ступень родинних відносин. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту прийняття спадщини відповідачем чи іншими особами після смерті [PERSON] , а також розміру їх часток у спадщині, в розумінні статей 1260-1266 ЦК України мають право на спадкування після смерті [PERSON] , на час звернення банку до нотаріуса, із заявами про прийняття спадщини чи відмову від неї не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що незважаючи на реєстрацію та проживання відповідача разом і з позичальником [PERSON] на день смерті останньої, і відсутність її відмови від спадщини, позивач не довів, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , прийняв спадщину, і як наслідок, набув обов`язку задовольнити вимоги кредитора. Лише та обставина, що відповідач постійно проживав разом з померлим позичальником без наведення конкретних аргументів та надання відповідних доказів не дає підстав вважати його спадкоємцем за законом та не доводить що відповідач є спадкоємцем позичальника. Отже, суд дійшов до висновку про недоведеність обов`язку відповідача задовольняти вимоги кредитора померлої [PERSON] та відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed