Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову представник сторони позивача посилалась на ті обставини, що 15 серпня 2014 року між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з одної сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії АІ/3453933, відповідно до умов якого була застрахована цивільно-правова відповідальність страхувальника, повязана із користуванням автомобілем марки «Форд», реєстраційний номер 36851ОЕ. 21 листопада 2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом ДТП), за участю автомобілю марки Форд», реєстраційний номер 36851ОЕ, під керуванням [PERSON] та автомобілю марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що відповідна ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем вимог ПДР України, та відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зі страхової компанії було в судовому порядку стягнуто загальну суму відшкодування на користь ТОВ «СК «ВіДі-Страхування» страховика потерпілого [PERSON], у розмірі 17144,82 гривень. У звязку з тим, що страхувальником [PERSON] в установленому законом порядку не повідомлена страховика про страховий випадок та не представлено необхідних документів для вирішення питання про здійснення страхового відшкодування потерпілій стороні, страхова компанія звернулась з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з [PERSON] на користь страхової компанії суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 17144,82 гривень. Представник страхової компанії у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, представлені суду, надавши належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд доходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 15 серпня 2014 року між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з одної сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії АІ/3453933, відповідно до умов якого була застрахована цивільно-правова відповідальність страхувальника, повязана із користуванням автомобілем марки «Форд», реєстраційний номер 36851ОЕ. 21 листопада 2014 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки Форд», реєстраційний номер 36851ОЕ, під керуванням [PERSON] та автомобілю марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Малиновського районного суду міста [PERSON] у справі про адміністративне правопорушення №521/20837/14-п від 22 грудня 2014 року, суд встановив наявність в діях [PERSON] порушення ПДР України, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як регламентує ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Спираючись на вказану норму процесуального закону, суд приходить до висновку, що ДТП відбулась за наявності вини [PERSON] Рішенням Господарського суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року по справі №910/24878/15 було стягнуто з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ТОВ «ВіДі-Страхування» страховика потерпілого [PERSON], суму здійсненого страхового відшкодування у загальному розмірі 17144,82 гривень. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 8 ч.ч.1,2 Закону України «Про страхування», страховий ризик певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Як передбачає ст. 18 ч.ч.2,3 Закону України «Про страхування», факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Водночас, договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Як чітко встановлюють ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний, зокрема, поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси (п. 33.1.3.); невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4.). В силу ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п. 38.1.1. п./п «ґ»). Матеріали справи свідчать, що [PERSON] своєчасно не повідомив страхову компанію про факт ДТП та настання страхового випадку. Таким чином суд погоджується із обґрунтованістю вимог страхової компанії та приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заявлена сума страхового відшкодування. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь страхової компанії понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved