Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] предявила позов до Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON], який помер 15 липня 2010 року в с. Новоселиця Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона, як дружина, являється спадкоємицею першої черги до майна померлого. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в с. Новоселиця Старокостянтинівського району та належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серії ЯГ № 131466, виданного 08 листопада 2006 року. Однак вона у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки тривалий час перебувала на роботі за межами України. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог, та просила задовольнити позов. Вказала, що спір щодо спадщини відсутній, крім того, просила розглянути справу без участі сторін на підставі її заяви. Представник відповідача Миролюбненської сільської ради Старокостянтинівського району направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~ спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] помер 15 липня 2010 року в с. Новоселиця Старокостянтинівського району, про що складено відповідний актовий запис за № 21, згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 144085, виданного Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району 16 липня 2010 року. Згідно даних довідки від 11 березня 2016 року за № 344, виданої Миролюбненською сільською радою Старокостянтиніського району, [PERSON] на день смерті був зареєстрований [INFO], разом з ним були зареєстровані: не родич [PERSON], [INFO], не родичка [PERSON], [INFO], не родич [PERSON], [INFO], не родич [PERSON], [INFO]. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 2,81 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в с. Новоселиця поле № 2-3 Старокостянтинівського району, що належала йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 131466, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 08 листопада 2006 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 06 жовтня 2006 року за № 322/2006-р. Позивачка являється дружиною померлого [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу № 385682, виданого Миролюбненською сільською радою Старокостянтинівського району 05 грудня 1981 року та штампом в її паспорті. Як вбачається з даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 45015546 від 08 вересня 2016 року, спадкова справа до майна померлого 15 липня 2010 року [PERSON] не заводилася. Аналогічна інформація міститься також в листі Старокостянтинівської державної нотаріальної контори за № 3147/01-16 від 08 вересня 2016 року. Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори (лист відмова від 26 серпня 2016 року за № 2974/01-16) позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] в звязку з неприйняттям спадщини у встановленому законом порядку та строки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини через поважну причину, так як постійно перебувала за межами України, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, тому заявлені обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, а з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved