Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

В провадженні суду наразі знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду первісний позивач посилався на ті обставини, що він та [PERSON] проживали одною сім'єю в квартирі [ADDRESS]. В жовтні 2013 року [PERSON] не зміг потрапити до цієї квартири, виявив, що замки у вхідних дверях були замінені, а його речі виставлені до під'їзду. При розмові з [PERSON] йому було повідомлено, що він за цією адресою більше не живе. Внаслідок вищенаведеного [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні житлом, де він має зареєстроване місце проживання, що є порушенням його конституційного права на житло. У зв'язку з викладеними обставинами і через неможливість вирішення виниклих питань позасудовим шляхом, [PERSON] звернувся в суд з даним позовом про вселення до спірної квартири та зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод позивачеві в користуванні квартирою. Представник позивача [PERSON] у відкрите судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, повідомлялсь судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але представник особи приймала участь в засіданнях по справі, заперечувала проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені суду та забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявленого позову - виходячи з наступного. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 березня 2006 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 12 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №270 від 12 липня 2008 року. Як свідчать паспортний документ [PERSON] та довідки з місця проживання про склад сім'ї №32 від 13 січня 2014 року та №1027 від 17 лютого 2014 року, місце проживання позивача належним чином зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 14 січня 2011 року. 11 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис №343 від 11 грудня 2012 року. У зв'язку із неможливістю потрапити до спірної квартири [PERSON] звертався із заявою до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Однак згідно постанови від 15 травня 2014 року відповідне кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та цивільно-правовим характером відносин між особами. Згідно ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є, зокрема, право володіння; право користування (сервітут). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Як встановлює ст. 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. У цьому зв'язку судом звернуто увагу на ст. 321 ЦК України, за якою право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 156 ч.ч.1,4 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як роз'яснено в ст. 64 ч.2 ЖК УРСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В силу ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 9 ч.4 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та до 17 жовтня 2013 року, особи продовжували проживати у [ADDRESS]. Але в теперішній час відповідачем чиняться перешкоди [PERSON] у користуванні житлом, у якому він зареєстрований. Іншого житла у позивача немає. Відтак, ураховуючи викладене, в процесі розгляду даної цивільної справи суд прийшов до висновку про задоволення заявленого позову в повному обсязі, вселення позивача до спірної квартири та зобов'язання відповідача не перешкоджати [PERSON] в користуванні відповідним майном. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму оплаченого судового збору у розмірі 244,00 гривень.

Outcome: approved