Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В серпні 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] в обґрунтування якого вказав, що на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» [PERSON], який з дня свого призначення набув всі повноваження органів управління та органу контролю банку. Відтак, останній, посилаючись на порушення відповідачкою умов кредитного договору № 001-14990-110108, укладеного з ним 11.01.2008 року, просив стягнути з вказаного відповідача заборгованість по виплаті кредиту за вказаним договором в розмірі 8841,54 грн. В судове засідання позивач явку свого представника не забезпечив, втім як вбачається з резолютивної (прохальної) частини позовної заяви, останній просить розглядати справу за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Заяв про розгляд справи за його відсутності не направляв, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходе наступного висновку. Судом встановлено, що 11.01.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого являється Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» і [PERSON] укладено кредитний договір № 001-14990-110108, (на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки) відповідно до якого банк надав позичальнику кредит шляхом відкриття відкличної кредитної лінії на суму 30000 грн. з встановленням ліміту кредитної лінії на рахунку в розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,9 річних. Відповідно до п.3.6. кредитного договору позичальник зобовязався щомісяця здійснювати погашення частини заборгованості за кредитною лінією, овердрафту, відсотків та пені, яка виникла за попередній звітний місяць, у розмірі, визначеному тарифами на обслуговування платіжних карток, що є невідємною частиною цього договору. Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобовязаний виконати зобовязання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Однак, відповідач в порушення умов кредитного договору, отримавши від банку обумовлену суму кредитних коштів, не виконала свою частину зобов'язань в частині повного повернення кредиту та відсотків за його користування, в результаті чого, відповідно до розрахунку заборгованості за цим договором, станом на 10.07.2015 року, сума заборгованості склала 8841,54 грн., що включає в себе заборгованість: за тілом кредиту у розмірі 3335,01 грн., за простроченим тілом кредиту у розмірі 1927,94 грн. та за відсотками у розмірі 3581,59 грн., яку вона, попри претензії позивача, погасити добровільно відмовляється. Як вбачається з відповідного розрахунку заборгованості, [PERSON] востаннє вносив платіж в рахунок погашення відповідного кредитного договору ще 19.02.2013 року. Таким чином, вимоги позивача обґрунтовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 3\~ст. 88 ЦПК України, зважаючи на те, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, такі витрати належить стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved