Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Веселівської селищної ради про визнання права власності, відповідно до якого: [PERSON], [INFO], уродженка смт Приазовське Приазовського району Запорізької області, перебувала на обліку у Веселівській селищній раді як особа, яка потребує житла у зв'язку з відсутністю останнього. 30 червня 2011 року за № 80 селищною радою прийнято рішення «Про тимчасову реєстрацію», яким [PERSON] надано дозвіл на тимчасове проживання, строком на 1 рік, у квартирі [ADDRESS]. Після прийняття даного рішення позивачка вселилася у дану квартиру, яка була у занедбаному стані. Після вселення [PERSON] почала проводити ремонт, сплачувати усі борги, які малися по комунальним витратам, уклала з відповідними установами договори на користування комунальних послуг та по сьогоднішній день проводить сплату за користування комунальних послуг. Крім того, після вселення позивачка зареєструвалася у вказаній квартирі. Вище вказана квартира є власністю територіальної громади селища. Проживши більше 3 років, як зазначено у вищевказаному розпорядженні, у 2014 році позивачка звернулася до селищної ради з проханням надати їй дозвіл на приватизацію даної квартири. Крім того, з метою встановлення права власності на дану квартиру, [PERSON] звернулася до КП «Веселівського районного бюро технічної інвентаризації» із заявою про виготовлення технічного паспорту. КП «Веселівське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру, але у графі власник відсутні будь-які відомості, так як у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказану квартиру. В подальшому, з метою оформлення правовстановлюючих документів?на квартиру, позивачка звернулася для вирішення даного питання до селищної ради, але останній було повідомлено про те, що у зв'язку тим, що на даний час селищна рада не має права організовувати та проводити приватизацію нерухомого майна, їй рекомендовано було звернутися до суду для встановлення права власності на кватиру, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що вона правомірно має набути право власності на квартиру [ADDRESS] районі Запорізької області, так як дана квартира є власністю територіальної громади селища, і селищною радою було законно та обґрунтовано надано їй дозвіл на тимчасове проживання в зазначеній вище квартирі, строком на 1 (один) рік, а в подальшому їй було надано дозвіл на приватизацію даної квартири. Позивачка пояснила, що вона проживаючи у [INFO] районі Запорізької області, користується останньою як власник, проводить ремонти, сплачує усі витрати по комунальним платежам. Тому просить суд задовольнити дану позовну заяву та визнати за [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] право власності на 3 кімнатну квартиру [ADDRESS] веселівського району Запорізької області, загальною площею 69,6 кв.м, у тому числі: житлової площі 41,7 кв.м. (1-а кімната - 19,1 кв.м., 2-а кімната - 13,3 кв.м., 3-я кімната - 9,3 кв.м.), кухня площею 8,5 кв.м., ванної кімнати площею 3,4 кв.м., коридору - 7,6 кв.м. та комори - 1,5 кв.м. Судові витрати просить залишити за позивачем. Представник відповідача до канцелярії Веселівського районного суду Запорізької області надав клопотання, в якому просить розглянути справу № 313/44/15-ц без участі уповноваженого представника Веселівської селищної ради Запорізької області. Відповідач позов визнає, та пояснює, що не може вирішити питання без судового розгляду, так як на час розгляду справи селищна рада не має права здійснювати приватизацію житла. Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, суд відмічає наступне: Селищною радою прийнято рішення «Про тимчасову реєстрацію», яким [PERSON] надано дозвіл на тимчасове проживання, строком на 1 рік, у квартирі [ADDRESS], що підтверджується актом від 25.11.2010 року та рішенням Веселівської селищної ради Запорізької області Виконавчим комітетом № 80 від 30.06.2011 року. Згідно довідки виданої головою ОСББ «ВЄСТА-114» [PERSON].. [PERSON], [INFO], паспорт серії СА № 113627 виданий Оржонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, фактично проживає за адресою: [INFO] з 21.07.2011 року. За час проживання вона вчасно вносить плату на утримання будинку та прибудованої території, відремонтоовувала, занедбану останніми мешканцями квартиру. Сплата за користування комунальних послуг позивачкою підтверджується укладеним договором від 20.12.2010 року [PERSON] з КП ВРВКХ «Райводоканал» та договором № 0251071 від 21.01.2010 року з Енергопостачальником Веселівським РЕМ. 25.11.2014 року Веселівська селищна рада надіслала [PERSON] повідомлення № 02-03-04/1727, в якому вказує, що органу приватизації в селищній раді не має. Отже викладене свідчить про те, що позивач правомірно та законно звернулася до суду з вказаною заявою, так як вирішити дане питання у інший спосіб, тобто оформити документи на право власності, на даний час не є можливим через відсутність органу приватизації та відсутність повноважень у селищної ради щодо проведення приватизації даної квартири. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого вільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України ; розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Суд вважає, що [PERSON] правомірно має набути право власності на вказану квартиру, так як дана квартира є власністю територіальної громади селища, і селищної ради. Останнім було законно та обґрунтовано надано довідку позивачу про те, що він має право на приватизації даної квартири, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved