Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

В серпні 2012 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить визнати за ним право власності на 2/3 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що його дідусь - [PERSON], та його бабуся, [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мали трьох дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Мати [PERSON], [PERSON] 29.06.1968 року вийшла заміж за [PERSON], і взяла собі прізвище чоловіка. [INFO] року від шлюбу народився [PERSON]. [PERSON] та [PERSON], на випадок своєї смерті склали заповіти. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось він заповідав своїм дітям - [PERSON], [PERSON], та онуку - [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось вона заповідала - [PERSON] У власності [PERSON] та [PERSON] знаходився будинок [ADDRESS]. Таким чином [PERSON] та [PERSON] мали право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності, тобто по ? прав на майно кожний. Після смерті [PERSON] кожний зі спадкоємців за заповітом отримав право на 1/6 частину майна, що належало [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка розподілилась між спадкоємцями за законом. [INFO] [PERSON] помер. Після цього єдиним спадкоємцем першої черги після [PERSON] стала його дружина [PERSON], до якої і перейшло право на 1/3 майна. На підставі цього, позивач стверджує, що кожний зі спадкоємців за законом отримав право на 1/3 частину будинку [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні звернулася до [PERSON] та [PERSON] із зустрічним позовом. У зустрічному позові [PERSON] погоджується з тим, що після смерті спадкодавців, кожний зі спадкоємців отримав право власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS], проте, в наслідок того, що ні [PERSON] ні [PERSON] не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то в силу ст. 1272 ЦК України вони вважаються такими, що відмовились від спадщини. [PERSON] вказує на те, що з дня укладення шлюбу з [PERSON], тобто з 20.10.1989 року, вона проживає у спірному будинку. Оскільки на момент смерті спадкодавців та відкриття спадщини і по сьогоднішній день вона проживає у зазначеному будинку в силу ст. 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Також, [PERSON] зазначає, що в наслідок того, що вона з чоловіком проживає у зазначеному будинку більше десяти років, і в наслідок цього має право на визнання права власності на 2/3 будинку в порядку набувальної давності. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Проти зустрічного позову заперечував частково: визнав позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування та заперечував проти визнання права власності на 2/3 будинку за [PERSON] в порядку набувальної давності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила суд їх відхили у повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, клопотання про перенесення розгляду справи або про розгляд справи без її участі від неї не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову сторонами по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мали трьох дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Мати [PERSON], [PERSON] 29.06.1968 року вийшла заміж за [PERSON], і взяла собі прізвище чоловіка. [INFO] року від шлюбу народився [PERSON]. [PERSON] та [PERSON], на випадок своєї смерті склали заповіти. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось він заповідав своїм дітям - [PERSON], [PERSON], та онуку - [PERSON] в рівних частках кожному. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось вона заповідала - [PERSON] У власності [PERSON] та [PERSON] знаходився будинок [ADDRESS]. Таким чином [PERSON] та [PERSON] мали право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності, тобто по ? прав на майно кожний. Після смерті [PERSON] кожний зі спадкоємців за заповітом отримав право на 1/6 частину майна, що належало [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка розподілилась між спадкоємцями за законом. Зазначені відомості підтверджені наданими суду документами, а також показаннями сторін. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині визнання права власності на 1/3 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В задоволені іншої частини вимог відмовити з наступних підстав. [PERSON] після смерті своїх батьків, [PERSON] та [PERSON] отримав право власності на 1/3 частину будинку. Після його смерті єдиним спадкоємцем першої черги за законом була його дружина - [PERSON], до якої перейшло право на 1/3 частину будинку. При відмові [PERSON] у задоволені зустрічної позовної вимоги про визнання за нею права власності на 2/3 частини будинку в порядку набувальної давності суд виходив з наступного. У зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначає, що з 20.10.1989 року постійно і безперервно проживала у [ADDRESS], проте не надала жодного доказу на підтвердження цього. Окрім цього, їй було відомо, що 2/3 будинку належать іншим спадкоємцям. Також, [PERSON] звертався до нотаріальної контори за прийняттям спадщини, проте йому було відмовлено, що підтверджується довідкою Шостої Харківської державної нотаріальної контори №258/02-14. Відповідно до статті 22 КпШС - майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ №-4 від 24.06.1983 року при встановленні в справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами статей 28, 29 КпШС і виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями. Якщо до складу спадщини включено не все майно, придбане у шлюбі, питання про визначення розміру частки дружини, що пережив іншого, вирішується з урахуванням частини майна, яке залишилося у нього. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial