Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В позові йдеться про те, що 29.10.2009 року померла мати позивача [PERSON], а 05.01.2014 року помер батько позивача [PERSON], які були власниками за час життя житлового будинку № 24 в с. Буківцево Великоберезнянського району, однак батьки позивачки за час свого життя не виготовили правовстановлюючих документів на будинок та не залишили заповіту. Посилаючись на наведені обставини та те, що [PERSON] є спадкоємцем померлих, позивач просить суд визнати за нею, як спадкоємцем першої черги на ? частки за законом, право власності на зазначений будинок в порядку спадкування. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с. 21). Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання також не зявилися, однак подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечили (а.с. 23,24). Вивчивши матеріали справи та зважаючи на повне визнання позову відповідачем, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України, виходячи з наступного. З свідоцтв про смерть серії І-ФМ №№ 096611,167167 від 01.11.2009 р., 06.01.2014 р. вбачається, що батьки позивача: мати [PERSON] померла 29.10.2009 року, а батько [PERSON], 05.01.2014 року (а.с. 5,6). З моменту смерті відкрилася спадщина на усе належне померлим під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. З копії свідоцтва про народження [PERSON] від 12.11.1993 р. серії ІV-ФМ № 290775 вбачається, що позивач народилась 22.10.1993 в родині зазначених спадкодавців (а.с. 22). З копії свідоцтва про шлюб від 04.08.2015 року серії І-ФМ № 128647 вбачається, що позивачка при укладені шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на Кузьма (а.с.7). З рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.07.2015 року вбачається, що за сестрою позивачки [PERSON], [INFO], визнано право власності на ? частки житлового будинку № 24 в с. Буківцево Великоберезнянського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом після смерті батьків [PERSON]М та [PERSON] (а.с.16-18) . Позивач є спадкоємцем за законом на усе належне померлим за час їх життя майно згідно ст.1261 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач позов визнав. Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218, 1268 ч. 3 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Передбачені ст.1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved