Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що 16 листопада 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено актовий запис №118. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, на підставі чого в сім`ї відбуваються сварки та суперечки, які поступово призвели до того, що сторони стали зовсім чужими людьми, а тому шлюб фактично розпався, примирення неможливе. Подружні стосунки у сторін припинено з лютого 2018 року, з цього часу вони проживають окремо, спір про спільне майно відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. З огляду на викладене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Прізвище просить залишити без змін. В судове засідання позивач не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з`явився, про причини неявки суду не відомо, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином, відзив на позов не подано. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (частина 1); суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2). Судом встановлено, що 16 листопада 1999 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано у Василівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що зроблено актовий запис №118, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з лютого 2018 року, вони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, що не оспорювалося відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає, що сім`я розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню, а прізвище позивача залишається без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved