Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

В серпні 2017 року до суду звернулась позивачка яка зазначила що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування в шлюбі сторони за договором купівлі-продажу придбали квартиру [ADDRESS]. право власності було зареєстровано за відповідачем в зв'язку з чим, позивачка прохає в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на ? вищевказаної квартири. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 25.09.2017 року провадження в справі було відкрито. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»від 03.10.2017 № 2147-VIII. Відповідно до п. 9 ч. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова було роз'єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] щодо визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів, розірвання шлюбу та щодо поділу спільного майна подружжя в різні провадження. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 11.04.18 року за заявою представника позивача витребувано докази у приватного нотаріуса [PERSON] Не погоджуючись з позовом [PERSON] подав відзив в якому вказав що спірна квартира була придбана на його особисті гроші. Зазначив що його мати спочатку купила їм будинок в смт. Васищево, Харківського району Харківської області, який було продано але грошей на купівлю спірної квартири - не вистачало і мати [PERSON] додала частину грошей в подарунок який оформила письмовою розпискою. Позивачка жодним чином не має відношення до спірної квартири, оскільки в придбанні участі не приймала, жодного дня там не мешкала. Прохає в задоволенні позову відмовити. В судове засідання представники сторін з'явились. На своїх вимогах наполягали. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступним: судом встановлено що сторони з 12.07.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі (с.с. 4). Також судом встановлено, з урахуванням пояснень представників сторін, що сторони шлюбних угод не укладали та домовленостей про визначення часток в спільній сумісній власності не існує. З копії договору купівлі-продажу від 30.12.2016 року встановлено що 25.09.2015 року [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS]. Вказаний правочин було посвідчено приватним нотаріусом ХРНО Харківської області Ніколенко Г.А. за реєстровим номером 944 (с.с.35). 30.12.2016 року вищевказаний будинок [PERSON] було продано за суму 161340 грн. та зі вказаним правочином було згодна його дружина - [PERSON] яка надала письмову згоду ( с.с. 36). 30.12.2016 року [PERSON] було придбано за суму - 252700 грн. квартиру [ADDRESS], згоду на купівлі якої надала позивачка в справі - [PERSON] (с.с. 32). Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). З огляду на вказане, враховуючи що усе майно, зокрема будинок [ADDRESS], придбалось в період зареєстрованого шлюбу та ведення спільного господарства - суд вважає що воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON] (мати відповідача), [PERSON] ( сестра відповідача), [PERSON] ( ріелтер за правочинами про спірне майно) пояснили, що в день укладання договору купівлі-продажу спірної квартири мати відповідача привезла та передала в нотаріальній конторі [PERSON] суму коштів яких не вистачало для придбання вказаної квартири. На підтвердження зазначеного було складено письмову розписку про передачу в дарунок [PERSON] своєму синові [PERSON] 90000 грн. на купівлю спірної квартири (с.с. 37). Також мати відповідача - [PERSON] пояснила що житловий будинок [ADDRESS] було придбано на її кошти для сина і невістка до придбання вказаного будинку ніякого відношення не має. Суд вважає що вказані свідчення не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову оскільки між сторонами не існує шлюбних угод та домовленостей про розмір часток у розумінні положень глави 26 ЦК України. Твердження [PERSON] про придбання житлового будинку [ADDRESS] за її власні кошти для сина, будь-якими письмовими доказами не підтверджується, навпроти спростовується копією договору купівлі-продажу від 30.12.2016 року в якому міститься посилання на договір-купівлі-продажу від 25.09.15 року, який в свою чергу укладався під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Суд підходить до вказаних пояснень свідка критично оскільки вони надані особою що є матір'ю однієї з сторін та мають на меті допомогти синові в розподілі майна з колишньою невісткою. Інші свідки щодо купівлі - продажу житлового будинку [ADDRESS] саме 25.09.2015 року - нічого пояснити не змогли. Сама по собі розписка про подарунок 90000 грн. не свідчить про відсутність об'єкту спільної сумісної власності подружжя яким є спірна квартира. Оскільки суд задовольняє позов підлягають стягненню з відповідача і судові витрати згідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved