Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

В провадженні Ананьївського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що між [PERSON] та [PERSON] 07 травня 2011 року було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя та на сімейні стосунки. В зв`язку з повною несумісністю характерів їх сім`я розпалася. Шлюбних стосунків позивач та відповідач не підтримують та проживають окремо. У зв`язку з чим позивач вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Своє рішення про розірвання шлюбу вважає остаточним, примирення неможливе. В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд: - розірвати шлюб, який укладений 07 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ; - витрати понесені при зверненні до суду з даною позовною заявою залишити за ним; - розгляд справи провести за відсутності позивача та його представника. 02 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, про що головуючим суддею у справі було постановлено відповідну ухвалу (а.с.16). Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України, та роз`яснено право пред`явлення зустрічного позову. У встановлений в ухвалі про відкриття провадження від 02 грудня 2019 року відповідачкою не було подано відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Також до суду відповідно до статті 193 ЦПК України відповідачкою не було пред`явлено зустрічний позов. В подальшому після проведення всіх завдань підготовчого провадження, які визначені в ст.189 ЦПК України головуючим суддею було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, про що постановлено 4 березня 2020 року ухвалу (а.с.32-33). У судове засідання, що призначене на 21 липня 2020 позивач [PERSON] та його представник - адвокат Пивовар Юрій Олексійович, повноваження якого підтверджуються ордером серії ОД №368805 від 22 листопада 2019 року у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення були сповіщені належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься заява від 25 листопада 2019 року, в якій позивач просить справу розглянути за його відсутності та відсутності його представника, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.10). Відповідачка [PERSON] у судове засідання 21 липня 2020 року не з`явилася, про дату, час та місце проведення була повідомлена належним чином (а.с.56). Проте, 21 липня 2020 року відповідачка подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.57). Крім того, в заяві відповідачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення сторін про дату, час та місце розгляду справи, наявність заяв в яких вони висловлюють свою позицію щодо позовних вимог, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників судового процесу. При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачем у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець та зареєстрований в с.Шелехове Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданий 28 вересня 2006 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області (.с.5). Відповідачкою у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Великобоярка, Ананьївського району, Одеської області, та зареєстрована в с.Кохівка, Ананьївського району, Одеської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 14 липня 2011 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області та довідкою №343 Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 10 грудня 2019 року (а.с.58, 22). Встановлено, що 07 травня 2011 року Виконавчим комітетом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачкою, про що в книзі реєстрації шлюбів 07 травня 2011 року зроблено відповідний запис, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07 травня 2011 року Виконавчим комітетом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.4). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 квітня 2012 року Виконавчим комітетом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області вбачається, що позивач та відповідач від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 цього Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Зі змісту частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України вбачається, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приймаючи до уваги те, що позивач та відповідачка тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, та те що їх шлюб носить лише формальний характер, вважає можливим шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, однак враховуючи бажання позивача, вважає за можливе залишити судові витрати по справі за позивачем.

Outcome: approved