Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

В Рівненський міський суд звернувся з позовом приватний підприємець - фізична особа [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті вартості виконаних робіт та з зустрічним позовом до суду звернувся [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення коштів. В судовому засіданні позивач за первинним позовом заявлені ним позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по оплаті виконаних робіт в розмірі 12600 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн. Заявлений зустрічний позов не визнав, вважає його безпідставним та просить суд відмовити у його задоволенні. В судовому засіданні відповідач за первинним позовом заявлені до нього позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заявлений ним зустрічний позов підтримав, просить суд його задоволити, стягнути відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь [PERSON] кошти згідно договору №24 від 01 квітня 2015 року в сумі 12500,00 грн. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що первинний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 квітня 2015 року між сторонами по справі [PERSON] далі у тексті виконавець, та [PERSON] далі у тексті замовник, було укладено договір №24 на виготовлення та встановлення дерев'яних сходів (надалі по тексту - договір) за місцем проживання [PERSON] ([ADDRESS]). Відповідно до п.1.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе виготовлення та встановлення сходів з 1 - по 2- поверх без балкона, згідно додатку до даного договору (Замовлення). Відповідно до п.1.2. договору термін здачі робіт по договору 2015 рік. Відповідно до п.2.1. договору за виконану роботу, згідною цього договору, замовник оплачує виконавцю грошову винагороду в сумі 4500 грн. за 1 метр погонний без балкона. Відповідно до п.2.2. договору оплата проводиться: авансовий внесок 50%. З дослідженої в судовому засіданні квитанції до прибуткового касового ордера №24 від 1 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON], прийнято від [PERSON] аванс за вироби з деревини в сумі 12500,00 грн. 01 квітня 2015 року позивач за первинним позовом [PERSON] здійснив заміри у приміщенні, де мали бути встановлені сходи, однак жодних ескізів ним не складалося, у зв'язку з цим ескізи фактично не могли бути погоджені сторонами. Сторони лише візуально, шляхом прикладання рулетки до стін помешкання, у якому мали встановлюватися сходи, намагалися уявити та узгодити майбутній виріб. Згідно п.1.1. договору [PERSON] зобов'язався виготовити та встановити сходи з 1 по 2 поверх без балкона, згідно додатку до даного договору (замовлення). Тобто, сторони визначили необхідність укладення додатку до даного договору (замовлення), у якому фактично мало бути узгоджено родові та індивідуальні ознаки виробу (речі). Відповідно до ч.2 ст.184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однак, між сторонами договору не було укладено жодної додатково угоди до договору, у тому числі додатку до договору (замовлення), що передбачений п.1.1. договору. Враховуючи вищевикладене, договір, на підставі якого позивач за первісним позовом пред'явив позов є не укладеним, оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме не уклали додаток до даного договору (замовлення), необхідність укладення якого визначено п.1.1. договору і в якому сторони мали узгодити родові та індивідуальні ознаки виробу (речі). Відповідно до п.1.3. договору прийняття та оцінка робіт здійснюється замовником. Відповідно до п.3.1. договору визначено, що при завершенні робіт виконавець представляє замовнику акт здачі-приймання робіт, передбачений умовами договору для подальшого розрахунку. Пунктом 3.2. договору передбачено, що замовник повертає виконавцю підписаний акт здачі-приймання робіт або мотивовану відмову від прийняття робіт, котра передбачена умовами договору на протязі трьох днів після фактичного виконання робіт. Однак, як пояснив в судовому засіданні відповідач за первинним позовом, він жодного акта здачі-приймання робіт не отримував, а отже ним не було прийнято виконаних робіт, тому підстав для їх оплати немає. Договір про виготовлення та встановлення сходів був підписаний поза торговельним (офісним) приміщенням виконавця. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків. Такий документ повинен містити інформацію про: 1) дату укладення договору; 2) найменування та місцезнаходження продавця (виконавця); 3) найменування продукції; 4) ціну; 5) строк виконання робіт (надання послуг); 6) інші істотні умови договору; 7) права та обов'язки сторін договору. У разі ненадання такої інформації суб'єкт господарювання несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Однак, ФОП [PERSON] не було дотримано вищезазначених положень Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір не містить інформації про строк виконання робіт (надання послуг). Дану обставину [PERSON] визнає, оскільки ним у своєму позові зазначено, що термін здачі робіт договором не обумовлювалося. Окрім того, договір не містить інформацію про права та обов'язки сторін договору, що є також порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.1.1. договору ФОП [PERSON] зобов'язався виготовити та встановити сходи з 1 по 2 поверх без балкона, згідно додатку до даного договору (замовлення). Однак, оскільки між сторонами договору належним чином не оформлено замовлення (додаток до договору передбачений п.1.1. договору), ідентифікувати та визначити перелік робіт за договором не можливо, і як наслідок, сторони не узгодили всі істотні умови договору. Враховуючи вищевикладені обставини, ФОП [PERSON] не було надано документа, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків, оскільки договір не містить всієї інформації передбаченої частиною 2 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів, а отже він не є таким документом. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов'язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв'язку з поверненням продукції. У відповідності до ч.6 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» [PERSON] було надіслано на адресу ФОП [PERSON] письмове повідомлення про недійсність договору про виготовлення та встановлення сходів, який був підписаний поза торговельним (офісним) приміщенням виконавця, яке було отримано [PERSON] 21 листопада 2015 року, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, ФОП [PERSON] не виконав вимоги ч.6 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» та не повернув одержані ним кошти у сумі 12500 грн., що були сплачені, як аванс за договором. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні позивач та його представник за первинним позовом заявлені ними позовні вимоги не довели, а відповідач та представник відповідача за первинним позовом заявлені ними у зустрічному позові вимоги довели належними та допустимими доказами у справі, тому суд вважає, що у задоволенні первинного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі зустрічного позову [PERSON] звільнений від сплати судного збору, рішення прийнято на його користь, тому з позивача за первинним позовом підлягає стягненню судовий збір у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved