Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В провадженні\~Немирівського районного\~суду Вінницької\~області заходиться\~цивільна справа\~за позовом\~[PERSON] до\~[PERSON] в\~інтересах неповнолітніх\~[PERSON] та [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира №3, в житловому будинку № 34 по вул. Заводській в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області. В даній квартирі також зареєстрована відповідачка, яка була невісткою [PERSON] та її неповнолітні діти, які тривалий час в квартирі не проживають та добровільно не бажають знятись з реєстрації. У звязку із цим позивачка має додаткові фінансові витрати по квартирі, тому вимушена звернутись до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК\~фіксуваннясудового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наявної у справі копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №3, яка знаходиться в житловому будинку № 34 по вул. Заводській в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області (а.с.11). Згідно копії довідки виданої виконкомом Ковалівської сільської ради Немирівського району №1921 від 16.08.2017 року у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Проте відповідачка [PERSON] не проживає у квартирі протягом останніх семи років, [PERSON] не проживає протягом останніх двох років та [PERSON] з 2010 року. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з наведеного, при доведеності не проживання без поважних причин відповідача більше року у будинку він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, на підставі цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного [PERSON] України у п. 10\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї власника права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Згідно зі ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачу чиняться будь-які перешкоди у проживанні в спірному будинку, а також відсутні дані про наявність будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом. Відповідач до суду із заявою про продовження строку збереження за ним житлового приміщення не зверталась, не надавла доказів поважності причин відсутності у будинку понад встановлений строк, тому вимоги позовної заяви про визнання особ такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved