Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 19 травня 2000 року між [PERSON], як обдарованим з однієї сторони, та [PERSON], як дарувателем з другої сторони, був укладений Договір дарування. За умовами цього Договору [PERSON] передала, а він прийняв у дар право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 028214, виданим 10 вересня 1996 року [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області на підставі рішення № 291 [PERSON] РДА від 24 травня 1996 року. Сертифікат зареєстровано 25 вересня 1996 року у Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 672. Договір дарування був нотаріально посвідчений, серія бланку АВК № 903653, та зареєстрований у реєстрі за № 2041. Під час огляду документів позивач встановив відсутність Сертифікату Серія ЗП№ 028214. З метою реалізації права на отримання взамін Сертифікату земельної ділянки в натурі (на місцевості), позивач звернувся з відповідною заявою до [PERSON] районної державної адміністрації, але йому було відмовлено, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на земельну часту (пай). В судове засідання [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, але від [PERSON] надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Михайлівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положення частини 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що 19 травня 2000 року між [PERSON], як обдарованим з однієї сторони, та [PERSON], як дарувателем з другої сторони, був укладений Договір дарування права на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, площею 4,84 умовних кадастрових гектарів. Місце розташування земельної частки (паю) КСП «Памят Леніна» [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області. Цільове призначення земельної частки (паю), посвідченої сертифікатом серії ЗП № 028214 виданим 17 квітня 2000 року [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 11 квітня 2000 [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Запорізької області за № 798 для сільськогосподарського використання. Сертифікат зареєстровано 25 вересня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 672 (а.с.5). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №028214 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Память Леніна», розміром 4,84 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) передано [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 798 від 11 квітня 2000 року, розмір земельної частки (паю) 4,84 га, виданого 17 квітня 2000 року (а.с.6). Згідно довідки виданої [PERSON] районним центром ДЗК від 05 липня 2014 року, [PERSON] КСП «Пам'ять Леніна» одержав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗП №028214 згідно договору дарування №2041 від 19 травня 2000 року площею 4,84 га. (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON], яка померла 21 лютого 1998 року, є сестра [PERSON]. Спадкове майно складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Пам'ять Леніна» [PERSON] селищної Ради Михайлівського району Запорізької області, розміром 4,84 (чотири цілих вісімдесят чотири сотих) в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частини в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №028214, виданим [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області 10 вересня 1996 року та зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №672. Оцінка спадкового майна складає 23110 грн. свідоцтво зареєстровано в реєстрі за 798 (а.с.8). Згідно відповіді [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області від 13 лютого 2018 року №0076/03-32, право на земельну частку (пай) розміром 4,84 в умовах кадастрових гектарів, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Пам'ять Леніна» [PERSON] селищної Ради Михайлівського району Запорізької області, було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП 028214, виданим 10 вересня 1996 року [PERSON] районною державною адміністрацією Запорізької області на підставі рішення № 291 [PERSON] РДА від 24 травня 1996 року. Сертифікат зареєстровано 25 вересня 1996 року у Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №672. Процес розпаювання колективних сільськогосподарських господарств та підприємств закінчився роздрукування бланків сертифікатів припинено, відновлення Сертифікатів на право на земельну частку (пай) шляхом видачі їх дублікатів, діючим на даний час законодавством не передбачене та запропоновано за для вирішення питання про підтвердження права на земельну частку (пай) звернутись до суду (а.с.10). Отже, при вирішенні даного спору, застосовується закон, який діяв на час укладення договору дарування. Згідно ч. 3 ст. 18 Земельного Кодексу України N561-XII від 18 грудня 1990 року, який втратив чинність 01.01.2002 року, тобто діяв на час виникнення спірних правовідносин, придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Статтею 1 Закону України «Про угоди щодо відчуження земельної частки (паю)» №2242-III від 18 січня 2001 року установлено, що до врегулювання порядку реалізації прав громадян і юридичних осіб на земельну частку (пай) Земельним кодексом України власники земельних часток (паїв) тимчасово не можуть укладати угоди щодо купівлі-продажу, дарування земельної частки (паю) або іншим способом відчужувати зазначені частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при викупі земельних ділянок для державних і громадських потреб. Згідно ст.153 ЦК Української СРСР в редакції 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 154 ЦК в редакції 1963 року коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не передбачена. В зв'язку з тим, що на теперішній часу позивача відсутній оригінал сертифікату, він був змушений звернутися до суду із заявою про визнання за ним права на земельну частку пай. В ході судового розгляду було встановлено, що відбулося повне виконання договору від 19 травня 2000 р., оскільки [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору дарування права на земельну частку (пай), тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай).

Outcome: approved