Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

В позові зазначено, що [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 210994, 2008 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія [NUMBER] від 20 листопада 2008 року). У січні 2019 року [PERSON] вирішив продати належний йому на праві власності автомобіль та під час оформлення договору купівлі-продажу автомобіля в сервісному центрі йому повідомлено, що згідно бази даних АІС Автомобіль з об`єктом ВАЗ 210994 20 д/н [NUMBER] наявний запис щодо розшуку транспортного засобу, накладеного 13 липня 2012 року №3067 постановою ВДВС Василівського району відповідно до виконавчого листа від 15 вересня 2010 року №2-706, виданого Василівським районним судом Запорізької області. На звернення позивача до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) йому було повідомлено, що він не є стороною виконавчого провадження. Відповідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, у службі перебувало виконавче провадження №30032884 ВП-спец розділ з виконання виконавчого листа від 15 вересня 2010 №2-706, виданого Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] судового збору на користь держави в сумі 51,00 грн., виконавче провадження завершено 28 грудня 2011 року, відповідно до п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач зазначає, що фактично арешт на його майно накладено помилково і безпідставно, а тому просить суд зняти арешт з рухомого майна, а саме: автомобіля ВАЗ 210994 20, 2008 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] , накладеного в межах виконавчого провадження №30032884ВП спецрозділ з виконання виконавчого листа від 15 вересня 2010 року №2-706, виданого Василівським районним судом Запорізької області. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, але представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, в якій просив вирішити питання на розсуд суду (а.с. 16-17). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль ВАЗ 210994, 2008 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія [NUMBER] від 20 листопада 2008 року) (а.с.6). Згідно довідки, виданої КП «Дім», [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , станом на 01 лютого 2020 року заборгованості не має (а.с.8). Відповідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, у виконавчій службі перебувало виконавче провадження №30032884 ВП-спец розділ з виконання виконавчого листа від 15 вересня 2010 №2-706, виданого Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] судового збору на користь держави в сумі 51,00 грн. Виконавче провадження завершено 28 грудня 2011 року на підставі п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». У зв`язку закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень, який становить 3 роки, вказане виконавче провадження знищено (а.с.16-17). Приймаючи до уваги, що арешт на належне позивачу майно у вигляді транспортного засобу накладався в межах виконавчого провадження про стягнення з нього судового збору, виконавче провадження на теперішній час завершено, арешт на автомобіль позивача не знятий, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на належне йому на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з вищевказаного рухомого майна.

Outcome: approved