Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], як законного представника малолітньої дитини [PERSON], третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням звернувся [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що належить позивачу на праві приватної власності за адресою [ADDRESS], а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні відповідач [PERSON], яка є законним представником малолітньої дитини [PERSON] заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської Ради просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та повністю підтримала заперечення відповідача. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2006 року батьки позивача [PERSON] та [PERSON] за договором дарування посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, за реєстровим №3639 подарували позивачу, [PERSON] квартиру №80, що знаходиться в м. Рівне, вул. Польова 10. Об'єкт нерухомості зареєстровано в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в книзі 219, номер запису 21-63531. 05 грудня 2006 року позивачем оримано [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12768133, реєстраційний номер 13601607. 09 вересня 2009 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №1319 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. 23 жовтня 2009 року у них народилася донька [PERSON], про що 29 жовтня 2009 року складено відповідний актовий запис № 2827 відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. 03 листопада 2009 року донька зареєстрована за адресою реєстрації та постійного місця проживання позивача в [ADDRESS], про що свідчить запис в будинковій книзі та довідка ЖЕК від 07 серпня 2015 року. Рішенням Рівненського міського суду від 16 листопада 2012 року за позовом [PERSON] шлюб між сторонами було розірвано та задоволено позовні вимоги в частині визначення місця проживання їхньої доньки - неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], залишити на проживання з матір'ю. [PERSON], як законний представник малолітньої дитини [PERSON] зареєстрована в квартирі своїх батьків за адресою м.Рівне вул. Дубенська 40/73. [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] за адресою м.Рівне вул.Короленка 5 кім.438 в однокімнатній квартирі яку винаймає. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що правовідносини які виникли між сторонами у справі не передбачені зазначеними нормами закону на які посилається [PERSON], а саме ст.ст.71, 72 ЖК України, тому не можуть бути застосовані до зазначених правовідносин. До правовідносин які виникли між сторонами у справі слід застосовувати вимоги ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При вселенні [PERSON] в квартиру з реєстрації у ній будь-яких інших домовленостей між нею та власником житла не було. Отже, вимоги ст.405 ЦК України слід застосовувати саме до членів сімї за якими зберігається право користування житловим приміщенням, яке не належить йому на праві власності, за умови відсутності такого користувача в ньому не більше року, а не до бувших членів сімї. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду від 16 листопада 2012 року розірвано та визначено місце проживання їхньої доньки [PERSON] з матір'ю. Оскільки неповнолітня [PERSON] відсутня у спірному житлі з поважних причин понад один рік, а іншого не встановлено домовленістю між нею і власником житла, тому вона не втратила право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дитина може бути зареєстрована, як за місцем реєстрації матері, так і батька. Положення Сімейного кодексу України вказує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини (ст.155). Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої Україною згідно Постанови Верховної Ради України від 27.02.1991 року і яка набула чинності для України 27.09.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Зважаючи на вищевказане та з урахуванням ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», та зважаючи на ту обставину, що у квартирі проживає та зареєстрований позивач, який є батьком малолітньої [PERSON], [PERSON], як член сім'ї позивача була вселена та зареєстрована у вказаній квартирі, тому набула у встановленому порядку право користування цією квартирою, після розлучення батьків їх донька проживає з матірю в кімнаті гуртожитку, яку вона винаймає, оскільки власного житла вона не має і не зможе зареєструвати дитину в іншому житловому приміщенні, що в свою чергу призвиде до порушення гарантованих законодавством законних прав та інтересів малолітньої дитини. Томув цій частині з цих підстав в позові слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed