Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м Києва з позовом до Старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Мороз Лесі Євгенівни (далі - відповідач) про стягнення коштів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.07.2015 року позивач отримав в черговий раз постанову про закінчення виконавчого провадження № 198832234. 14.02.2011 року відповідач винесла постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2010 року, в супереч вимогам ч. 2 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження» не виконала своїх зобов`язань провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Окрім цього, всупереч вимогам ст. 534 ЦК України порушила черговість погашення за грошовим зобов`язанням. По вині відповідача кошти у розмірі 22741,03 грн., які підлягають стягненню з ВАТ «КБ «Надра» на користь [PERSON] станом на 31.11.2011 року нестягнуті. Крім того, ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 лютого 2015 року визнано дії відповідача протиправними і незаконними. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 22741,03 грн., які підлягали йому до виплати станом на 30.11.2011 року. У судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду надав заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не подав. Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2010 року старшим державним виконавцем Каращук К.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого листа № 19832234, на підставі виконавчого листа № 2-1613/09, який виданий 10.03.2010 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ВАТ «КБ «Надра» на користь [PERSON] суму банківського вкладу в розмірі 17280 грн та нараховані відсотки за фактичний період перебування коштів на рахунку згідно договору № 751653 строкового банківського вкладу (депозиту) Мій вибір, оформленого в рамках послуг ПП «Базовий» № 1404005 від 16 січня 2009 р., 30 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, 30 грн. витрат на юридичну допомогу та 683 грн. втрат майнового характеру за прострочення виплати суми вкладу (а.с.6). Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. (п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом (ч.1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»). Судом встановлено, що ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 лютого 2015 року було задоволено скаргу [PERSON] на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є.. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року було залишено ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 лютого 2015 року без змін. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст.383 ЦПК України). За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст.387 ЦПК України). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Згідно матеріалів справи, 18.06.2015 року відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 19832234. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Мороз Лесі Євгенівни кошти у сумі 22741,03 грн.. Працівники органів державної виконавчої служби (державні виконавці, керівні працівники і спеціалісти Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції) є державними службовцями (ст. 6 Закону України «Про державну виконавчу службу»). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. У разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Згідно ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст.1172 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України). Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та враховуючи те, що державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Мороз Леся Євгенівна є неналежним відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed