Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «ЧАНДР», треті особи - [PERSON], Дніпропетровська міська рада, у якій з урахуванням уточнень від 08 грудня 2015 року позивач просить: - розірвати Договір піднайму № 1/10/15 від 01 жовтня 2015 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «ЧАНДР» щодо виробничого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 840,00 кв.м.; - визнати за [PERSON], право приватної власності на автозаправочний комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці загальною площею 5 400,00 кв.м.: літ. А-1 - будівля операторної, загальною площею 201,4 кв.м., яка складається з: 1 - приміщення, площею 150,2 кв.м.; 2 - коридор, площею 3,5 кв.м.; 3 - санвузол, площею 6,3 кв.м.; 4 - санвузол, площею 6,3 кв.м.; 5 - санвузол, площею 3,5 кв.м.; 6 - приміщення, площею 5,5 кв.м.; 7 - санвузол, площею 5,8 кв.м.; 8 - коридор, площею 3,1 кв.м.; 9 - приміщення, площею 5,1 кв.м.; 10 - приміщення, площею 8,9 кв.м.; 11 - приміщення, площею 3,2 кв.м.; літ. Б-1 - будівля кафе-фастфуду, загальною площею 355,6 кв.м., яка складається з: 1 - приміщення, площею 206,1 кв.м.; 2 - приміщення, площею 17,3 кв.м.; 3 - приміщення, площею 4,8 кв.м.; 4 - санвузол, площею 3,0 кв.м.; 5 - коридор, площею 2,3 кв.м.; 6 - коридор, площею 6,8 кв.м.; 7 - приміщення, площею 6,8 кв.м.; 8 - приміщення, площею 5,0 кв.м.; 9 - санвузол, площею 4,7 кв.м.; 10 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 11 - туалет, площею 1,7 кв.м.; 12 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 13 - умивальня, площею 5,6 кв.м.; 14 - коридор, площею 6,0 кв.м.; 15 - коридор, площею 3,1 кв.м.; 16 - приміщення, площею 1,4 кв.м.; 17 - туалет, площею 4,5 кв.м.; 18 - приміщення, площею 11,6 кв.м.; 19 - приміщення, площею 3,0 кв.м.; 20 - коридор, площею 1,8 кв.м.; 21 - туалет, площею 8,7 кв.м.; 22 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 23 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 24 - приміщення, площею 4,1 кв.м.; 25 - приміщення, площею 2,0 кв.м.; 26 - коридор, площею 10,6 кв.м.; 27 - приміщення, площею 10,3 кв.м.; 28 - приміщення, площею 1,5 кв.м.; 29 - приміщення, площею 3,6 кв.м.; 30 - приміщення, площею 4,6 кв.м.; 31 - приміщення, площею 8,3 кв.м.; літ. В - навіс, загальною площею 41,7 кв.м.; літ. Г - навіс, загальною площею 308,3 кв.м.; літ. Д - щитова, загальною площею 2,4 кв.м.; літ. Е-1 - автомийка, загальною площею 103,7 кв.м., яка складається з: 1 - приміщення, площею 75,5 кв.м.; 2 - коридор, площею 1,7 кв.м.; 3 - приміщення, площею 8,5 кв.м.; 4 - душова, площею 1,8 кв.м.; 5 - туалет, площею 1,5 кв.м.; 6 - приміщення, площею 14,7 кв.м.; № 1 - сателіт; № 2-4 - ПРК з резервуарами; № 5 - газовий модуль з ГРМ; - визнати за [PERSON] право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 5 400,00 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, позивачем зазначено, що у нього перебуває у користуванні виробниче приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 840,00 кв.м. Дане приміщення взято позивачем в оренду у відповідача за Договором піднайму № 1/10/15 від 01 жовтня 2015 року з ціллю передання його у наступну суборенду юридичним особам та фізичним особам-підприємцям. Також позивач зазначає, що 16 листопада 2015 року його представник дізнався, що відповідач уклав з третьою особою аналогічний до Договору піднайму № 1/10/15 від 01 жовтня 2015 року, Договір піднайму № 2/11/15 від 02 листопада 2015 року. Відповідно до змісту абз. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач не надав суду жодного доказу на обґрунтування своїх позовних вимог про розірвання Договору піднайму № 1/10/15 від 01 жовтня 2015 року, який укладений між [PERSON] та ТОВ «ЧАНДР» щодо виробничого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS], загальною площею 840,00 кв.м. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації з Свідоцтва про права власності на нерухоме майно, ТОВ «ЧАНДР» належить на праві приватної власності об'єкт нерухомості, який розташований за адресою: [ADDRESS]: адміністративна будівля літ. А-1, загальною площею 55,7 кв.м, виробнича будівля літ. Б-1, загальною площею 266,4 кв.м, виробнича будівля літ. В-1, загальною площею 125,1 кв.м, виробнича будівля літ. Г-1, загальною площею 153,1 кв.м, гаражі літ. Д, Е, Ж, огорожа №№1-8, мостіння І. Договором оренди землі від 23 жовтня 2008 року, який укладений між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ТОВ «ЧАНДР» (орендар), передбачено, що орендодавець передає у строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 0,6234 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] і зареєстрований в Державному реєстрі земель за кадастровим номером [NUMBER], цільове використання земельної ділянки (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна діяльність) строком на три роки. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. 23 жовтня 2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 3846. Даний договір 06 листопада 2008 року зареєстрований у ДМВ ДРФ «Центра ДЗК» за № 040810400384. З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «ЧАНДР» та [PERSON] було укладено договір пайової участі у будівництві автозаправочного комплексу, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За умов даного договору сторони здійснюють будівництво автозаправочного комплексу, що розташований за адресою: [ADDRESS] власними коштами на території об'єкта, що належить ТОВ «ЧАНДР». [PERSON] у 2015 році за власні кошти та власними силами здійснив переобладнання об'єкту нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці загальною площею 5 400,00 кв.м. на автозаправочний комплекс: літ. А-1 - будівля операторної, загальною площею 201,4 кв.м., яка складається з: 1 - приміщення, площею 150,2 кв.м.; 2 - коридор, площею 3,5 кв.м.; 3 - санвузол, площею 6,3 кв.м.; 4 - санвузол, площею 6,3 кв.м.; 5 - санвузол, площею 3,5 кв.м.; 6 - приміщення, площею 5,5 кв.м.; 7 - санвузол, площею 5,8 кв.м.; 8 - коридор, площею 3,1 кв.м.; 9 - приміщення, площею 5,1 кв.м.; 10 - приміщення, площею 8,9 кв.м.; 11 - приміщення, площею 3,2 кв.м.; літ. Б-1 - будівля кафе-фастфуду, загальною площею 355,6 кв.м., яка складається з: 1 - приміщення, площею 206,1 кв.м.; 2 - приміщення, площею 17,3 кв.м.; 3 - приміщення, площею 4,8 кв.м.; 4 - санвузол, площею 3,0 кв.м.; 5 - коридор, площею 2,3 кв.м.; 6 - коридор, площею 6,8 кв.м.; 7 - приміщення, площею 6,8 кв.м.; 8 - приміщення, площею 5,0 кв.м.; 9 - санвузол, площею 4,7 кв.м.; 10 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 11 - туалет, площею 1,7 кв.м.; 12 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 13 - умивальня, площею 5,6 кв.м.; 14 - коридор, площею 6,0 кв.м.; 15 - коридор, площею 3,1 кв.м.; 16 - приміщення, площею 1,4 кв.м.; 17 - туалет, площею 4,5 кв.м.; 18 - приміщення, площею 11,6 кв.м.; 19 - приміщення, площею 3,0 кв.м.; 20 - коридор, площею 1,8 кв.м.; 21 - туалет, площею 8,7 кв.м.; 22 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 23 - туалет, площею 1,6 кв.м.; 24 - приміщення, площею 4,1 кв.м.; 25 - приміщення, площею 2,0 кв.м.; 26 - коридор, площею 10,6 кв.м.; 27 - приміщення, площею 10,3 кв.м.; 28 - приміщення, площею 1,5 кв.м.; 29 - приміщення, площею 3,6 кв.м.; 30 - приміщення, площею 4,6 кв.м.; 31 - приміщення, площею 8,3 кв.м.; літ. В - навіс, загальною площею 41,7 кв.м.; літ. Г - навіс, загальною площею 308,3 кв.м.; літ. Д - щитова, загальною площею 2,4 кв.м.; літ. Е-1 - автомийка, загальною площею 103,7 кв.м., яка складається з: 1 - приміщення, площею 75,5 кв.м.; 2 - коридор, площею 1,7 кв.м.; 3 - приміщення, площею 8,5 кв.м.; 4 - душова, площею 1,8 кв.м.; 5 - туалет, площею 1,5 кв.м.; 6 - приміщення, площею 14,7 кв.м.; № 1 - сателіт; № 2-4 - ПРК з резервуарами; № 5 - газовий модуль з ГРМ. Відповідачем не надано суду жодного доказу перерахування коштів позивачу за виконання будівельних робіт. Згідно Технічного висновку про стан будівельних конструкцій нежитлової будівлі - автозаправочного комплексу по [ADDRESS], який складений ТОВ «РОБУС УКРАЇНА» (Ліцензія АЕ № 279729, дійсна до 11.10.2016), у зв'язку з нормальним і задовільним станом конструкцій можлива експлуатація нежитлової будівлі - автозаправочного комплексу, у склад якого входять будівля операторної літ. А-1, будівля кафе-фастфуда літ. Б-1, навіс літ. В і навіс літ. Г, будівля щитової літ. Д., будівля автомийки літ. Е-1, за функціональним призначенням. Тобто позивач, згідно ст. 629 ЦК України, як сторона за Договором виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У ч. 2 ст.331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 1 статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 876 ЦК України, власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Отже, з огляду на викладене та оскільки позивач самочинно здійснив будівництво автозаправочниого комплексу, який розташований за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці, що не була йому відведена для цієї мети, загальною площею 0,6234 га., кадастровим номером [NUMBER], проте, наразі вчиняє усі необхідні дії для відведення йому даної земельної ділянки під об'єктом нерухомості, відповідач кошти на виконання будівництва об'єкту нерухомості не надав, суд вважає за необхідне визнати право власності на вищевказане нерухоме майно за позивачем, у зв'язку з тим, що відповідач не визнає його право. Відповідно до п. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Відповідно до п. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, підставою набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки (ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ч. 2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. З огляду на те, що судом визнано право власності за позивачем на об'єкт нерухомості загальною вартістю 3 000 000,00 грн. та ним було заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до дати винесення рішення суду по справі, то суд присуджує до стягнення з ТОВ «ЧАНДР» на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 6 090,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial