overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В провадженні Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. При підготовці справи до здачі в канцелярію суду встановлено, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, що відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, судом, що ухвалив рішення. Представник позивача, відповідач, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, їх неявка у відповідності до ч.3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. 31 березня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення у справі № 233/15/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» до [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 124507/51/к від 17.01.2014 р. року станом на 21 грудня 2016 року, яка включає: суму простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 3 877 гривень 66 копійок, суму простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 325 гривень 61 копійка, суму простроченої заборгованості по комісії в розмірі 5568 гривень 00 копійок, інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту в розмірі 1703 гривні 42 копійки, а всього 11474 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 69 копійок. У резолютивній частині рішення не зазначено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1378,00 грн., хоча зазначена вимога була судом розглянута. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк», звертаючись до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, сплатив судовий збір в сумі 1378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 71500 від 26.12.2016 р., та у позовній заяві серед інших вимог просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає необхідним усунути неповноту судового рішення в частині судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування ним. В позовній заяві зазначено, що позивачці на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В даному будинку зареєстровані відповідачі - колишній власник та його син. Відповідачі повинні були знятися з реєстрації в даному будинку до 15.12.2015 року, однак, до цього часу домовленостей не виконали. З 2014 року відповідачі в даному будинку не проживають. Оскільки відповідачі зареєстровані в даному будинку, позивачка не має можливості розпорядитися своїм майном. Просить усунути перешкоди в користуванні будинком та визнати відповідачів такими, що втратили право користування ним. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, повісткою. Вислухавши представника позивачки, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 25.11.2015 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. (а.с. 5, 6) Відповідно до домової книги відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 31-32) Відповідно до акту про не проживання - відповідачі [PERSON], [PERSON] з 2014 року та по теперішній час за адресою: [ADDRESS], не проживають. (а.с. 33) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні вищевказаним будинком та визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування ним, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування будинком. В позовній заяві зазначено, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрований відповідач по справі. З 17.06.2014 року [PERSON] за адресою реєстрації не проживає, особистих речей в будинку на має. Оскільки відповідач зареєстрований в даному будинку, позивачка не має можливості оформити субсидію, сплачує великі комунальні платежі. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши позивачку, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі доказисуд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 8) - [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. Відповідно до акту про не проживання - [PERSON] з 17.06.2014 року, та по теперішній час за адресою: [ADDRESS], не проживає. (а.с. 7) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551.20 грн. на користь держави, оскільки відповідачка є інвалідом другої групи та звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] є власником будинку № 124 по вул. архангельська в м. Краматорську. В даному будинку з 15.08.2012 року зареєстрований [PERSON]. Відповідач з 15.08.2012 року має постійне місце проживання за адресою: [INFO]. Позивачці доводиться сплачувати за нього комунальні платежі. Оскільки відповідач зареєстрований в будинку, то вона не має можливості оформити субсидію. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даним будинком. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, повісткою. Вислухавши позивачку, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, відповідно до договору довічного утримання від 19.08.1992 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] належить будинок № 124 по вул. Архангельській в м. Краматорську. (а.с. 4, 13) Відповідно до копії домової книги (а.с. 5-6) окрім позивачки [PERSON] в будинку № 124 по вул. Архангельській в м. Краматорську зареєстрований також [PERSON]. Відповідно до акту, складеного 17.03.2015 року, відповідач [PERSON] з 15.08.2012 року по теперішній час за адресою: м. Краматорськ, вул. Архангельська, 124 не проживає. (а.с. 10) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі з 12.01.2005 року зареєстрована її донька [PERSON], відповідачка по справі. Відповідачка в квартирі не мешкає з 2010 року, її особистих речей у ньому не має, комунальні послуги вона не сплачує. Її місце проживання невідомо. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 34 в будинку № 15 по вул. Б. Хмельницького в м. Краматорську. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи те, що представник позивачки не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст.ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до договору купівлі-продажу № 230 від 24.11.1998 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.7) Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрації, виданої КП СЄЗ» від 28.10.2016 року, в даній квартирі зареєстрована відповідачка по справі [PERSON], [INFO]. (а.с.9,10) Відповідно до акту [PERSON] з січня 2010 року та по теперішній час за адресою: [ADDRESS], не проживає. (а.с.8) При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відповідач порушує його право в користуванні власністю, а тому відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] є власником квартири № 60 по бул Краматорському, 7 в м. Краматорську. Разом із нею в даній квартирі зареєстрована донька [PERSON], відповідачка по справі. Вже тривалий час відповідачка за даною адресою не проживає, комунальні платежі не сплачує. Позивачка є людиною похилого віку, тому їй важко сплачувати комунальні платежі. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність. (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду була повідомлена. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224, 225 ЦПК України, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 4) [PERSON] належить квартира № 60 по бул Краматорському, 7 в м. Краматорську. Право власності зареєстровано в БТІ м. Краматорська за реєстраційним номером № 26058198. (а.с. 5) Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Союз» від 16.05.2016 року, відповідачка [PERSON] з 26.12.1983 року зареєстрована за адресою: м. Краматорськ, бул Краматорський, 7-60. (а.с. 17). Відповідно до акту про не проживання [PERSON] з 05.07.2014 року, та по теперішній час за адресою: м. Краматорськ, бул Краматорський, 7-60, не проживає. (а.с. 16) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1999 року № 1375 Н позивачу належить будинок [ADDRESS]. Право власності на даний будинок в реєстрі прав власності на нерухому майно було зареєстровано 29.11.1999 року. В даному будинку разом із позивачем з 06.12.1993 зареєстрована відповідачка [PERSON]. На початку 1999 року відповідач в будинку не проживає, особистих речей не має, вона виїхала у невідомому напрямку. Оскільки відповідачка зареєстрована у даному будинку, то позивачка позбавлена права оформити субсидію та вимушена сплачувати за неї комунальні платежі. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування даним будинком. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Вислухавши позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, відповідно до договору купівлі - продажу № 1375 Н від 20.11.1999 року [PERSON] належить будинок [ADDRESS]. (а.с. 6) Відповідно до домової книги та довідки про місце реєстрацію, виданої 22.04.2015 року виконавчим комітетом Ясногірської селищної ради № 533, (а.с. 7) в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Відповідно до акту, складеного 23.04.2015 року, відповідачка [PERSON] з листопада 1999 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] не проживає. (а.с. 8) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування даним будинком, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що позивач є власником житлового будинку № [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14.04.1989 року. В будинку зареєстровані дружина позивача [PERSON] та два їх сина [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] з травня 2006 року в даному будинку не проживає. Більше десяти років відповідач мешкає за межами України. Позивач бажає оформити субсидію, але реєстрація відповідача йому в цьому заважає. Крім того, відповідач не сплачує комунальні платежі. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком. Позивач в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, повісткою. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до договору дарування (а.с. 8-9) від 14.04.1989 року [PERSON] належить житловий будинок № [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в БТІ м. Краматорська за № 2779-V. Відповідно до домової книги (а.с. 10-11) відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту про не проживання - [PERSON] з травня 2006 року, та по теперішній час за адресою: [ADDRESS], не проживає. (а.с. 12) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування даним будинком, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved