Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернувся з позовом в Миколаївський районний суд Миколаївської області до Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17.05.1996 року між ним і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою[ADDRESS] Статтею 30 ЗК України передбачена можливість переходу права власності на земельну ділянку при переході права власності на житловий будинок, що розміщений на ній. Посилаючись на вимоги ст. 30, 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України позивач просив визнати за ним право власності на вказану вище земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала в суд заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача - Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача. Співвідповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме викликаний в суд через оголошення в газеті. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17.05.1996 року між [PERSON] (прізвище позивачем змінено відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу на [PERSON].) і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою[ADDRESS] Аналіз статті 30 Земельного Кодексу України, в редакції від 22.06.1993 року , яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з точки зору її дії в часі дає підстави для висновку про те, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Відповідно до п.18 п.п. ґ Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Відповідно до копії державного акту його видано [PERSON] на підставі рішення виконкому Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №45 від 22 грудня 1993 року. Вказана земельна ділянка передана у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,16 гектарів. Отже, з системного аналізу вищезазначених вимог Закону, які діяли на час виникнення вказаних правовідносин, вбачається, що позивач правомірно придбав у власність вказаний вище житловий будинок, а тому при переході права власності на вказаний житловий будинок до позивача переходить і належне йому право власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: approved