Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала вищевказана цивільна справа. 19 листопада 2013 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтерсервіс» про стягнення коштів винесено рішення суду, яким частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON]. Вказаним рішенням вирішено питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору в розмірі 384 грн. та стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 1762,56 грн. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.04.2014 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроінтерсервіс» про стягнення коштів повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання розподілу судових витрат, відповідно ст.88 ЦПК України. Таким чином, судом встановлено неповне вирішення питання про розподіл судових витрат. В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути питання про винесення додаткового рішення у відсутність сторін, оскільки їх неявка в судове засідання не є перешкодою за ч.3 ст.220 ЦПК України. Суд, що ухвалив рішення, відповідно до ст. 220 ЦПК України, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином законом визначений вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п.2 4 ст.215 ЦПК України, рішення суду складається в тому числі з резолютивної частини із зазначенням: висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. Згідно з ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за вимоги позовної заяви немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до матеріалів цивільної справи позивачем [PERSON] заявлялись вимоги наступного характеру: стягнення вартості 384 простих іменних акцій ЗАТ «Дніпроінтерсервіс» в розмірі 38 400 грн. та дивідендів; стягнення вартості 384 простих іменних акцій ЗАТ «Дніпроінтерсервіс» в розмірі 214 656 грн. За подання первісного та уточненого позову [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 384 грн. З урахуванням задоволеної частини позовних вимог судом стягнуто на користь позивача [PERSON] з відповідача [PERSON] фактично понесені судові витрати в розмірі 384 грн. , а на користь держави з відповідача [PERSON] решту суми, яка визначена в пропорційному відношенні до стягнутої грошової суми (2146,56 грн. - 384 грн. =1762,56 грн.). Таким чином, судом не вирішено питання про стягнення судового збору за відхилені вимоги позивача про стягнення дивідендів. У зв'язку з цим, враховуючи, що позивачем не визначено розмір дивідендів, які підлягають стягненню, суд вважає необхідним стягнути з позивача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved