Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «ВАБ-банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 04 серпня 2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № BL_ЖГ00058876, відповідно до якого банк надав позичальнику для задоволення поточних потреб кредит в розмірі 8 000 грн., а останній зобовязався щомісячно частинами повертати кредитні кошти згідно узгодженого графіку, остаточно повернувши кредит в строк до 04 серпня 2014 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 20 % річних від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Наслідками порушення позичальником строків платежів є право банку нараховувати йому неустойку: пеню в розмірі 0,50 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу, а при простроченні на понад 60 календарних днів штраф в розмірі 25 % від суми кредиту. Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії виконував не належним чином в звязку з чим станом на 08 серпня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по кредиту в розмірі 4 033,23 грн., по сплаті процентів 1 983,54 грн., по сплаті комісії 2 520 грн., по сплаті неустойки (штрафних санкцій) 25 375,52 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, проте в матеріалах справи є заява представника про розгляд справи без його участі та повне підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, а саме за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим розглянути справу в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 04 серпня 2011 року ПАТ «ВАБ-банк» уклав у письмовій формі з [PERSON] договір банківського обслуговування № BL_ЖГ00058876 в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк надав позичальнику для задоволення поточних потреб кредит в розмірі 8 000 грн., а останній зобовязався щомісячно частинами повертати кредитні кошти згідно узгодженого графіку, остаточно повернувши кредит в строк до 04 серпня 2014 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 20 % річних від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за управління кредитом в розмірі 1,75 % від суми кредиту. Наслідками порушення позичальником строків платежів є право банку нараховувати йому неустойку: пеню в розмірі 0,50 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу, а при простроченні на понад 60 календарних днів штраф в розмірі 25 % від суми кредиту. Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії. При цьому, нараховуючи позичальнику проценти та неустойку до 08 серпня 2015 року, позивач помилково виходив з того, що він має право на стягнення цих сум, які передбачені кредитним договором, протягом усього часу невиконання договору, проте не врахував, що строк дії договору фактично закінчився 04 серпня 2014 року (строк внесення останнього платежу згідно умов договору). Умови кредитного договору щодо його дії протягом невизначеного строку до повного виконання зобов'язань, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суперечать нормам цивільного законодавства щодо того, що строки (терміни) дії договору та виконання зобов'язання повинні бути чітко визначені та обчислюються роками, місяцями, тижнями, днями, годинами (строк), календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (термін). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Відповідно до\~ст. 631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки. Закінчення строку дії договору припиняє виникнення у сторін зобов'язань, що передбачалися ним, проте не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~\~\~\~\~\~\~ У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~\~від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.\~599-601,\~604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2\~ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст.\~526, 599 ЦК України. Тобто, після закінчення строку дії договору (або в разі дострокового стягнення боргу) між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, тому нарахування кредитором або його правонаступником позичальнику процентів за користування кредитом, комісії, неустойки поза строком дії кредитного договору (після дострокового стягнення) законом не передбачено. При цьому позивач не заявляв вимог про застосування цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно із вимогами\~ч. 2\~ст. 625 ЦК України. З врахуванням наведеного з [PERSON] на користь ПАТ «ВАБ-банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, що утворилася станом на дату закінчення строку його дії (04 серпня 2014 року), а саме заборгованість по кредиту в розмірі 4 033,23 грн., по сплаті процентів 1 098,61 грн., по сплаті комісії 2 520 грн. Що стосується нарахованої неустойки (штрафних санкцій), то з розрахунку заборгованості вбачається, що вона нарахована в зв'язку з порушеннями умов договору, що відбулися після закінчення строку дії договору. Крім цього позивачем не зазначено вид неустойки (штраф чи пеня), не наведено відповідні розрахунки неустойки, яка значно перевищує розмір боргу, водночас нарахування неустойки безпідставно відбувалося й на заборгованість, яка виникла після припинення дії кредитного договору, а тому вона не підлягає стягненню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь бюджету згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню судові витрати, а саме 54,95 грн. судового збору.

Outcome: partial