Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В позовній заяві позивачка вказує, що 04 вересня 2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Малобілозерській сільській раді Василівського району Запорізької області за актовим записом № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони проживали спільно до кінця лютого 2013 року, вели спільне господарство та утримували дитину. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що відповідач став порушувати подружню вірність, вільний час проводив на свій розсуд, не приділяв належної уваги інтересам сім'ї та інтересам дитини. Така поведінка відповідача призвела до втрати у позивачки почуття поваги, любові, довіри та взаєморозуміння з відповідачем. Спроб поновити шлюбні відносини з лютого 2013 року сторони не приймали. Продовжувати шлюбні відносини з відповідачем позивачка не збирається ні за яких обставин, тому вважає за необхідне розірвати шлюб між ними. Вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї, інтересам неповнолітньої дитини та унеможливлює примирення з відповідачем. Після припинення шлюбних стосунків сторони домовились про добровільний поділ спільного майна, а саме про те, що відповідач виплатить половину вартості автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі. Однак на теперішній час відповідач відмовляється це виконати. За час спільного проживання, як подружжя, сторонами було придбане майно, а саме: Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 державний номер [NUMBER] випуску 2006 року чорного кольору, вартістю 45 000 гривень; пральна машина «LG» вартістю 4 000 гривень; шкап купе вартістю 3 000 гривень; електром'ясорубка «MOULINEX» вартістю 2 000 гривень, а всього майна на загальну суму 54 000 гривень. Угоди про поділ спільного майна, надбаного за час шлюбу, між сторонами не досягнуто, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також просить суд поділити майно, набуте сторонами за час шлюбу, виділивши позивачці пральну машину «LG» вартістю 4 000 гривень; шкап купе вартістю 3 000 гривень; електром'ясорубку «MOULINEX» вартістю 2 000 гривень, а також грошову компенсацію частки вартості автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 державний номер [NUMBER] в розмірі 18 000 гривень, всього на загальну суму 27 000 гривень, відповідачу виділити автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 державний номер [NUMBER], а також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у сумі 513,00 гривень. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала суду заяву, уточнивши позовні вимоги, а саме, в частині стягнення з відповідача компенсації частки вартості автомобіля змінити суму з 18 000 гривень на 10 000 гривень, а також просить розглядати справу за її відсутності. В призначене судове засідання відповідач не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Стаття 70 Сімейного кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що 04 вересня 2010 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Малобілозерській сільській раді Василівського району Запорізької області за актовим записом № 13. (а.с.5) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сторони проживали спільно до кінця лютого 2013 року, вели спільне господарство та утримували дитину. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що відповідач став порушувати подружню вірність, вільний час проводив на свій розсуд, не приділяв належної уваги інтересам сім'ї та інтересам дитини. Така поведінка відповідача призвела до втрати у позивачки почуття поваги, любові, довіри та взаєморозуміння з відповідачем. Спроб поновити шлюбні відносини з лютого 2013 року сторони не приймали. Продовжувати шлюбні відносини з відповідачем позивачка не збирається ні за яких обставин, тому вважає за необхідне розірвати шлюб між ними. Вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї, інтересам неповнолітньої дитини та унеможливлює примирення з відповідачем. Після припинення шлюбних стосунків сторони домовились про добровільний поділ спільного майна, а саме про те, що відповідач виплатить частину вартості автомобіля, придбаного за час перебування у шлюбі, а саме 18 000 гривень. Однак на теперішній час відповідач відмовляється це виконати. За час спільного проживання, як подружжя, сторонами було придбане майно, а саме: Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 державний номер [NUMBER] випуску 2006 року чорного кольору, вартістю 45 000 гривень; пральна машина «LG» вартістю 4 000 гривень; шкап купе вартістю 3 000 гривень; електром'ясорубка «MOULINEX» вартістю 2 000 гривень, а всього майна на загальну суму 54 000 гривень. Угоди про поділ спільного майна, надбаного за час шлюбу, між сторонами не досягнуто. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підглядають задоволенню, виходячи з того, що сім'я розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню. Також, суд вважає необхідним поділити майно, набуте сторонами за час шлюбу, виділивши позивачці пральну машину «LG» вартістю 4 000 гривень; шкап купе вартістю 3 000 гривень; електром'ясорубку «MOULINEX» вартістю 2 000 гривень, а також грошову компенсацію частки вартості автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 державний номер [NUMBER], випуску 2006 року чорного кольору в сумі 10 000 гривень, всього на загальну суму 19 000 гривень, відповідачу виділити автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110 державний номер [NUMBER], випуску 2006 року, а також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у сумі 513,00 гривень.

Outcome: approved