Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси пребувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ОСББ «Ромашка 2007» про визнання недійсними рішень установчих та загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «РОМАШКА 2007», визнання недійсним Статуту відповідача в новій редакції, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2019 року позов задоволено частково: зобов`язано відповідача не чинити позивачу перешкод в доступі на прибудинкову територію (задній двір) багатоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] . В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено. З огляду на заяви представників сторін в судових дебатах про необхідність подання додаткових доказів понесених сторонами судових витрат, зроблених відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат зазначеним рішенням не вирішувалось. 05 листопада 2019 року представник позивача - адвокат Мельников Олексій Михайлович подав до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просить при вирішенні питання про розподіл судових витрат, врахувати, що у зв`язку з розглядом справи № 521/16579/18 [PERSON] поніс наступні витрати: судовий збір - 13 392,70 грн., з яких збір за 12 немайнових вимог по 704,80 грн. кожна - 8457,60 грн, збір за 4 немайнових вимоги при зміні предмету позовну по 768,40 грн кожна - 3073,60 грн. та збір за вимогу про відшкодування моральної шкоди -1861,50 грн.; витрати на професійну правничу допомогу - 83 061,34 грн.; витрати пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду: - оплата за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 73 грн.; оплата за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 23 грн.; банківська комісія за сплату судового збору - 302,72 грн.; послуги з друкування фотографій - 240,00 грн.; вартість USB флеш-накопичувача - 149,00 грн. 05 листопада 2019 року представник відповідач - адвокат Савастиков В.В. подав до суду клопотання про залучення доказів на підтвердження понесених судових витрат, просив стягнути витрати відповідача на правову допомогу в розмірі 13 006 грн. В судовому засіданні представник позивача свою заву підтримав, проти задоволення заяви представника відповідача заперечував, посилаючись на те, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не надала попередній розрахунок судових витрат, у зв`язку із чим позбавлена можливості вимагати їх стягнення. Представник відповідача в судовому засіданні свою заяву підтримав, просив її задовольнити, проти задоволення заяви представника позивача заперечував, посилаючись на значне перевищення суми витрат заявленому в позові орієнтовному розрахунку, невідповідність часу судових засідань, зазначеному в підтверджуючих документах протоколам судових засідань, здійснення оплати судових витрат на рахунок ФОП [PERSON]., а не на рахунок адвоката Мельникова О. М. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати позивача на оплату відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, послуги з друку фотографій та придбання USB флеш-накопичувача не є витратами, пов`язаними із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, є витратами позивача, пов`язаними із наданням доказів по справі, які до складу судових витрат не входять, у зв`язку із чим відшкодуванню не підлягають. Також не відноситься до складу судових витрат комісія банку за сплату відповідних платежів, її сплата та розмір зумовлена самостійним вибором позивачем банківської установи для здійснення відповідних платежів. Щодо вимог представника позивача про стягнення сум на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Мельниковим О. М. було укладено договір про надання правової допомоги (представництво інтересів в судах та підготовку процесуальних документів) б/н від 12.12.2018 року (а.с. 18-19 т.3), предметом якого є захист, представництво інтересів клієнта перед третіми особами та в суді, інші види правової допомоги (п. 1.1. договору), конкретні види правової допомоги та строки її надання, розмір тп порядок сплати гонорару визначається у відповідних дорученнях (п. 1.2., 3.1. договору). З копії доручення від 12 грудня 2018 р. на надання правової допомоги (а.с. 20 т.3) вбачається, що сторони погодили вид правової допомоги (консультації та складання процесуальних документів по справі № 521/16579/18- п.1 доручення) та розмір гонорару адвоката в сумі 45 доларів США із сплатою еквіваленту в гривні за курсом, встановленим ПАТ КБ «Приватбанк» (п. 2,3 доручення). 06 травня 2019 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного доручення (а.с. 21 т.2), відповідно до якої було розширено перелік видів правової допомоги, що надаються адвокатом, в т.ч. щодо представництва позивача в судових засіданнях, визначено порядок оплати гонорару адвоката - до 15 числа місяця наступного за розрахунковим. Відповідно до Акту про надання правової допомоги від 01 листопада 2019 року (а.с.22, т. 3) адвокат Мельников О.М. надав [PERSON] - правову допомогу, загальна тривалість надання якої склала 70 годин, вартість послуг адвоката становить (загальна сума) склала 83 061,34 грн., які були сплачені позивачем. З копій дублікатів квитанцій, наданих представником позивача (а.с. 25-33 т.3), вбачається, що позивачем було здійснено оплату ФОП [PERSON]. наданих за договором про представництво інтересах в судах та підготовку процесуальних документів № 12/12/18 від 12.12.2018 року послуг в загальній сумі 83 061 грн. 34 коп., оплати здійснювались в період з 14.12.2018 по 10.10.2019 що підтверджується копіями квитанцій (т. 3 а.с.25-33). Зі змісту акту про надання правової допомоги вбачається що в ньому відображені послуги з представництва інтересів позивача, включаючи судове засідання по справі, що відбулось 31.10.2019 року. При цьому тривалість надання послуг з представництва інтересів клієнта в судових засіданнях, відображений в акті (п. 16, 19, 20, 28, 30, 33) не відповідає тривалості судових засідань, зазначеній в протоколах судових засідань, тривалість представництва позивача під час проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням (п. 25) не відповідає тривалості огляду, зазначеній у відповідному протоколі (а.с. 168 т.2). Враховуючи викладене, суд доходить висновку про очевидно штучний характер підписаного між позивачем та його представником акту про надання правової допомоги від 01 листопада 2019 року, у зв`язку із чим він не може вважатись належним доказом надання позивачу правової допомоги відповідно до укладеного між ним та адвокатом Мельниковим О . М. договором. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 704 грн. 80 коп. (одна вимога немайнового характеру). Розглядаючи клопотання представника відповідача щодо відшкодування понесених витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1-2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Судом встановлено, що при наданні відзиву на позов (а.с. 56-57 т.1) відповідачем орієнтовний розрахунок суми судових витрат не подано, протягом розгляду справи сторона відповідача з клопотанням про поновлення відповідного процесуального строку не зверталась, відповідний розрахунок не надавала, що є правовою підставою для відмови у відшкодуванні відповідних витрат.

Outcome: approved