Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом. [PERSON] звернулась до суду з вимогами позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , щодо його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що позивач з відповідачем 25.02.2011 року зареєстрували шлюб. Але їх спільне життя не склалось і рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2019 шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . З 2018 року відповідач припинив приймати участь у вихованні дитини та його матеріальному забезпеченні, таким чином став ухилятись від виконання батьківських обов`язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, оскільки перестав спілкуватись з сином без будь-яких пояснень, спочатку заблокувавши номер телефону сина, а згодом взагалі змінив номер мобільного телефону, перестав відвідувати його, займатись його вихованням та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до його особистого життя, відповідач не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини. На даний час виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду, знаходиться на примусовому виконанні у Староміському ВДВС у м. Вінниця. Проте, згідно розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню № 60167477, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на січень 2021 року складає 12 352,48 грн. Будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач також не надає. Вищезазначені обставини є свідченням того, що відповідач не займається вихованням своєї дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо нього, що може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, так як перешкоджає його максимальному культурному розвитку, формуванню сучасного кругозору, підготовці до самостійного дорослого життя, становленню дитини як особистості. Таким чином, позивачка вважає, що позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісного батька, виходячи з характеру такого засобу, слід застосувати до відповідача по відношенню до неповнолітнього сина, оскільки це викликано необхідністю. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.04.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовочого судового засідання. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів. За клопотанням позивача, з метою виконання вимог ч.4 ст.19 СУ України, судом витребовувся письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою суду від 11.08.2021 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Про причини неявки суду не повідомлено. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи. Представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей ВМР, в судове засідання також не з`явилася, до суду подала клопотання в якому просила справу розглядати без її участі, підтримує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Судом встановленні наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] , 25.02.2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 20, згідно Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.11). Відповідач [PERSON] та позивачка [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, Серії [NUMBER] (а.с.12). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 20 - розірвано (а.с.13) Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.07.2019 року, з відповідача, [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на користь [PERSON] [INFO] , на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 100,00 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 31.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15). Як вбачається з Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 60167477 за період з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року сукупний розмір заборгованості [PERSON] становить 12 352,48 грн. (а.с.17). Згідно Довідки № 38 від 05.01.2021 року, [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Факт неприймання в житті сина участі батьком [PERSON] підтверджується наступними доказами. Так, згідно Характеристики [PERSON] , учня 3-А класу ЗШ 1-3 ступенів № 22 ВМР, останній навчається в школі з 01.09.2017 року. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Має добрий загальний розвиток. Вихованням дитини займається виключно мати - [PERSON] , яка здійснює контроль за навчанням дитини, допомагає у підготовці домашніх завдань, систематично відвідує батьківські збори. Батько - [PERSON] життям дитини не цікавиться. Жодного разу не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником та іншими вчителями (а.с.19). Також, як вбачається з Характеристики тренера секціх [PERSON] , [PERSON] займається в федерації Зендокай Будо карате м.Вінниці з 01.10.2018 року. Упродовж всього терміну занять, спільно з [PERSON] секцію відвідує його мати - [PERSON] , яка займається його вихованням, та забезпечує його необхідним спортивним інвентарем, супроводжує на змагання. Батько участі у вихованні дитини не приймає (а.с.20). Відповідно до Листа № 01-09/222 від 03.03.2021 виданого КНП «ЦПМСД № 5 м.Вінниці» з часу підписання декларації на прийом до сімейного лікаря з неповнолітнім [PERSON] приходила лише його мати [PERSON] . Батько разом з дитиною до лікаря не звертався і станом здоров`я дитини не цікавиться. У разі випадку хвороби та оздоровлення [PERSON] займається лише його мати [PERSON] (а.с.21). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Статтями 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 01-00-011-51333 від 29.07.2021 року виданого Органом опіки та піклування ВМР, враховуючи неналежне виконанням батьком протягом тривалого часу обов`язків по вихованню та утриманню сина вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.53-54). Суд погоджується із зазначеним рішенням органу опіки та піклування, визнаючи це рішення об`єктивним та обгрунтованим, та таким який відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка суду пояснила, що є знайомою позивачки. З позивачкою знайома багато років. Колишнього чоловіка позивачки бачила останній раз три роки тому. З того часу [PERSON] з сином не спілкується, участі у вихованні не приймає. В судовому засіданні надав свої пояснення неповнолітній [PERSON] , який зазначив, що свого батька не бачив більше 3 років. Батько не приходить до нього, не телефонує, не цікавиться його життям. Не заперечував щодо позбавлення батька батьківських прав. Таким чином, судом встановлено, що відповідач з сином не спілкується та ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, а саме: не спілкується з ним у обсязі, необхідному для його нормального розвитку та самоусвідомлення, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавитьсяйого навчанням у школі, не проявляє щодо нього батьківської турботи і піклування, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає матеріального утримання. Відповідач усунувся від виконання обов`язків щодо виховання та розвитку свого сина, у зв`язку з чим порушуються права неповнолітньої дитини на належне батьківське виховання. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). На думку суду, ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню сина знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи. Встановлено, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 60167477. Тобто, [PERSON] фактично самоусунувся від виконання, встановлених нормами сімейного законодавства обов`язків фінансово забезпечувати дитину до його повноліття. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України, [PERSON] , обов`язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, проживає окремо від сина, виявляє байдужість до власної дитини, тому, з метою захисту насамперед інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Суд відмічає, що в даному випадку суд не застосовує ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки є вже судове рішення з цього питання. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до вимог ч.2 ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також суд зазначає, що згідно вимог ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved