Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся представник АТ «Універсал Банк» у якому просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 травня 2018 року у розмірі 100834,43 грн. станом на 20.02.2020 року в тому числі: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 37240,65 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 63593,78 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2102,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач не з`явилась. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням на тимчасовій самоізоляції. Згідно поданого письмового відзиву на позов, представник відповідача не заперечив проти задоволення позовних вимог про стягнення з його довірительки тіла кредиту в розмірі 37 240,65 грн., а в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 63 593,78 грн. просив суд відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 23 травня 2018 року відповідач [PERSON] звернулась до банку з метою отримання батьківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 23.05.2018. Положенням анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, тарифам, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту скидають договір про надання банківських послуг (далі - договір). Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Запропоновані банком умови публічного договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Аналіз положень ст.ст.633, 634 ЦК України дає підстави для висновку, що споживач послуг банку (особа, яка підписує Анкету-заяву) приєднується до тих умов, з якими ця особа ознайомлена. Аналіз положень ст.ст.549, 551,1048,1049,1050,1056-1 ЦК України дають підстави для висновку, що у разі укладення договору кредитного договору, проценти за користування кредитом та неустойка може встановлюватись законом та договором. Як зазначено у позовній заяві, у зв`язку з зазначеним порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідача станом на 20 лютого 2020 року має заборгованість в розмірі 100834,43 грн. в тому числі: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 37240,65 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 63593,78 грн. У Анкеті-заяві позичальника процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, крім розрахунку заборгованості за договором станом на 20 лютого 2020 року, посилається на Витяг з Тарифів Банку (надалі Витяг з Тарифів) та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів, а також Витягом з Умов, наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, умови, порядок нарахування та розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, дії банку при нарахуванні відсотків у випадку недостатності коштів та вичерпання кредитного ліміту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Отже, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, надані до позовної заяви, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви. А тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, встановлену у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Доцільність застосування цих висновків при відсутності заперечень щодо умов відповідного договору зі сторони відповідача та навіть при заочному розгляді справи підтверджена у низці постанов Верховного Суду, у т.ч.: від 09 жовтня 2019 року в справі № 180/1801/16-ц; від 31 липня 2019 року в справі № 755/1907/16-ц; від 24 липня 2019 року в справі № 203/3169/16-ц; від 31 липня 2019 року в справі 755/13316/16-ц; від 13 листопада 2019 року в справі № 755/17260/16-ц; від 24 липня 2019 року в справі №755/20484/15-ц; 21 жовтня 2019 року в справі №576/439/18; від 22 серпня 2019 року в справі № 243/515/16-ц; від 16 жовтня 2019 року в справі № 180/1706/16-ц; від 11 вересня 2019 року в справі № 753/23698/15-ц; від 30 жовтня 2019 року в справі № 355/558/18; від 04 вересня 2019 року в справі №382/1131/18. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача наведених у позовній заяві та розрахунку заборгованості станом на 20 лютого 2020 року нарахованої заборгованості за пенею та комісією, в розмірі відсоткової ставки визначеної з урахуванням Тарифів Банку та Умов обслуговування рахунків фізичної особи, яку сторони в письмовому вигляді не обумовлювали. Беручи до уваги Анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між сторонами по справі було укладено договір позики, за узгодженими умовами якого банк передав у власність відповідачу грошові кошти, а останній зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами кредитний договір від 23 травня 2018 року у вигляді підписання відповідачем Анкети-заяви, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у Анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, що свідчить про порушення прав позивача, відтак суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 37 240,65 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved