Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

В поданому позову представник позивача вказав, що 29 січня 1996 року [PERSON] та [PERSON], яки були далекими родичами та проживали разом, була приватизована квартира за адресу: [ADDRESS], кожний з них став власником 1/2 частини цієї квартири. [PERSON] померла у 1999 році. Крім [PERSON] інших родичів у неї не було, тому починаючи з 1999 року\~\~[PERSON], стала сама користуватися усією квартирою, вважаючи, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] У 2006 році [PERSON] вирішила виїхати на постійне місце проживання у Російську Федерацію, у звязку з чим вона вирішила продати\~квартиру за адресою: [ADDRESS]. Тоді ж у 2006 році вона домовилась з [PERSON] про продаж йому квартири. Після чого\~[PERSON] отримала від [PERSON] кошти\~та передала йому квартиру у володіння та користування. При цьому [PERSON] запевнила [PERSON], що приїде пізніше та оформить всі документи з продажу квартири [PERSON] нотаріально. Починаючи з 2006 року [PERSON] став володіти та користуватися квартирою за адресою: [ADDRESS]. У липні 2008 року [PERSON] дійсно приїхала в м.Гірське, та разом з [PERSON] звернулися до нотаріуса з метою оформлення договору купівлі-продажу квартири, але у звязку з тим, що у [PERSON] не було всіх документів підтверджуючих її родини стосунки з [PERSON], вона не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] Тому по домовленості з [PERSON] у липні 2008 року тільки був оформлений договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири\~за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] Щодо частки квартири, яка належала [PERSON] то [PERSON] запевнила [PERSON], що вирішить це питання пізніше, але після цього\~так в м.Гірське жодного разу не приїжджали та перестала спілкуватися з [PERSON] Починаючи з 2006 року [PERSON] сам відкрито володів та користувався усією\~квартирою\~за адресою: [ADDRESS], у тому числі і 1/2\~ частки квартири, яка раніше належала [PERSON]\~Неодноразово поліпшував умови життя в даній квартирі, здійснював ремонти, оплату за комунальні послуги, та володів цією квартирою до дня смерті. [PERSON] помер 17 жовтня 2014 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина на належну йому\~ 1/2\~ частку\~квартири\~за адресою: [ADDRESS], якою відразу ж, стала володіти та користуватися його дружина [PERSON].\~ А 10 січня 2018 року [PERSON], як спадкоємцем першої черги,\~було отримано свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/ 2 частку квартири, яка належала її чоловікові. Починаючи з жовтня 2014 року і до наступного часу\~ [PERSON]\~ сама доглядає за всією квартирою, тримає\~ її в належному стані. Також неодноразово\~здійснювала ремонти в даній квартирі, здійснювала оплату за комунальні послуги. Тобто [PERSON] також не тільки володіє своєю 1/2 часткою квартири, але і більше 3 років добросовісно, безперервно та відкрито володіє і\~ 1/2 частиною квартири, що належала на праві власності [PERSON]\~ [PERSON] разом з [PERSON]\~починаючи з 2006 року не тільки володіли та володіють своєю часткою квартири, але і більше 11 років добросовісно, безперервно та відкрито володіли та володіють і\~ 1/2 частиною квартири, що належала на праві власності [PERSON] Після смерті [PERSON], ніхто на її спадщину не претендував, що свідчить про те, що у [PERSON] відсутні родичі, які б могли прийняти спадщину після її смерті. З означених вище підстав [PERSON] вважає, що має\~ право на отримання\~ частини вказаної квартири, яка належала [PERSON] у свою власність,\~ але\~ юридично\~ оформити\~ це право вона може тільки за рішенням суду. Тому представник позивача просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю, на 1/2 частки квартири загальною площею 34,0 кв.метрів,\~ у тому числі житловою площею 16,7 кв. метрів,\~за адресою: [ADDRESS]., яка раніше належала [PERSON]. Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися надали кожний заяву про розгляд справі у їх відсутність. Заявили про підтримання свого позову. Представник відповідача також не зявився до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. З позовними вимогами згоден. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст.12\~п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами\~Цивільного Кодексу України\~та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так, згідно положень ч. 1\~ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ч. 4ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України\~передбачено, що правила статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до п. 11,14 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом встановлено, що згідно свідоцтва № 5392 про право власності на житло, квартира , яка знаходиться за адресою: м.Гірське, вул. Чернишевського, 36/50, належить на праві сумісної цілої власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). [PERSON] померла 1999 року (а.с.7) Згідно копії договору купівлі-продажу частки квартири від 17 липня 2008 року, [PERSON] продала [PERSON] ? частки квартири, яка розташована за адресою: Луганська область, м.Первомайськ, м. Гірське, вул. Чернишевського, буд.36, кв.50 (а.с.9), що також підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10) Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер 17 жовтня 2014 року. (а.с.11) Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2017 року, спадкоємцем майна [PERSON], який помер 17.10.2014 року є його дружина [PERSON] (а.с.13). Спадщина , на яку видане це свідоцтво, складається з ? частки квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м.Первомайськ, м. Гірське, вул. Чернишевського, буд.36, кв.50 (а.с.14), що підтверджується також копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15) Згідно з копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, прав на частку квартири, яка належала [PERSON] ніхто не заявляв (а.с.17) При цьому, згідно Акту депутатського обстеження від 15.01.2017 року на а.с.16, квартира за адресою [ADDRESS], знаходиться у приватному володінні. ? частка квартири належить [PERSON], як прийнята у спадок після смерті чоловіка [PERSON] А інша ? частка квартири значиться у власності [PERSON], яка померла у 1999 році. Право власності [PERSON] було оформлено ще у 1996 році, коли вона зі своєю родичкою [PERSON] приватизували цю квартиру. У 2006 році [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації, а квартира нею була продана [PERSON] [PERSON] була власником тільки ? частки квартири і договір купівлв-продажу був оформлений тільки у 2008 році на ? квартири. [PERSON] став володіти і відкрито користуватися усією квартирою починаючи з 2006 року, у тому числі володів і користувався часткою квартири, яка раніше належала [PERSON] Утримував усю квартиру за рахунок загальних коштів з [PERSON], робив ремонти, тобто користувався і володів усією квартирою з 2006 року по 17 жовтня 2014 року. [PERSON] помер 17 жовтня 2014 року. Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON]М, яка з 2014 року стала відкрито володіти і користуватися цією квартирою, у тому числі і часткою, яка належала [PERSON] і користується квартирою по теперішній час. З 1999 року по теперішній час прав на частку квартири, яка належала [PERSON] ніхто не заявляв і не оспорював. Даний акт був складений у присутності свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили інформацію зазначену в вищевказаному Акті депутатського обстеження. Тобто в суді встановлено, що спірне майно 1/2 частка квартири, яка належала померлій [PERSON], розташована за адресою: [ADDRESS],\~\~фактично тривалий час не має зареєстрованого власника. При цьому також суд переконався в тому, що позивачка не приховувала факт володіння 1/2 часткою квартири, яка належала [PERSON], [PERSON] з 2006 року, а після його смерті з 2014 року його дружина [PERSON] відкрито володіють і користуються усією квартирою, не приривають набувальної давності з 2006 року по теперішній час, тобто більш 10 років. За викладених підстав, а саме, що ? частка квартири, яка належала [PERSON], розташована за адресою: Луганська область, м. Гірське, вул. Чернишевського, буд.36/кв.50,\~\~фактично тривалий час не має зареєстрованого власника - відповідачем по справі визначений орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме Гірська міська рада, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності за набувальною власністю обґрунтовані, так як з боку позивача належними доказами доведено, що він дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме ? частки квартири, яка належала померлій [PERSON] за адресою: [ADDRESS],\~протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачем права власності на це майно, що передбачено\~ст. 344 ЦК україни\~і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на ? квартири, яка належала раніше [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Гірське, вул. Чернишевського, буд.36/кв.50,\~- за позивачем для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості. Згідно Постанови Верховної ради України №1693-VII від 07.10.2014 року «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Луганської області, зміну і встановлення меж Перевальського і Попаснянського районів Луганської області»,\~територія м.Гірське, яка раніше відносилася до міста Первомайська, була віднесена до території Попаснянського району Луганської області, тому адреса за якою знаходиться спірна частка квартири\~змінився на: [ADDRESS].\~\~ На підставі викладеного,\~ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved