Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратило право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON]. Втім, з 2005 року по теперішній час в зазначеній квартирі не проживає, ніяких особистих речей відповідач в квартирі не залишив. Відповідач не бере участі в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів. Відповідач проживає і працює у м. Києві. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, втім, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте, надав суду заяву в якій зазначив, що відповідач [PERSON] не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просить суд розглядати справу у його відсутність. Повно та всебічно проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до договору обміну від 05.04.1997 року, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON]. (а.с. 3). Крім того, відповідно до довідки за № 17410 від 18.05.2018 року, відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с. 5). Згідно із заявою [PERSON] від 18.05.2018, яка посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], останній позовні вимоги визнає, та не заперечує щодо задоволення позовних вимог, таким чином, він визнає той факт, що не проживає в [INFO] з 2005 року. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період з 2005 року по теперішній час, з питань вселення чи усунення перешкод в проживанні в [INFO], відповідач до позивача не звертався. Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримує квартиру та сплачує комунальні послуги, з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в квартирі, тобто за газ, воду, вивіз побутових відходів та опалення будинку, а також, враховує той факт, що позивач позбавлений можливості оформити субсидію на сплату комунальних послуг. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не проживає з 2005 року у зазначеній квартирі, поважні причини відсутності відповідача у квартирі понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цією квартирою позивач відповідачу не чинить, відповідач не надає коштів її утримання та не сплачує комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Outcome: approved