Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

В серпні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину удаваним та визнання права власності на майно. Свої вимоги мотивував тим, що 15.01.2013 [PERSON], на підставі довіреності, надав [PERSON] право користування, експлуатації та розпорядження належним йому автомобілем ALFA ROMEO, 1984 р.в., червоного кольору, державний номер [NUMBER]. В подальшому [PERSON] вирішив продати спірний автомобіль. Однак, оскільки нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу потребує матеріальних затрат, а витрати по оформленню угоди були в повному обсязі покладені на позивача, сторони вирішили скласти довіреність, приховавши тим самим договір купівлі-продажу, який вони насправді вчинили. На підтвердження оплати вартості автомобіля було складено розписку. На теперішній час позивачу стало відомо, що автомобіль оголошено в розшук в межах зобовязань [PERSON] Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд: визнати договір доручення від 13.08.2014 р., укладений між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, на підставі якого була видана 13.08.2014 р. довіреність, посвідчена ПН ММНО [PERSON] за реєстровим номером № 807 - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки ALFA ROMEO, 1984 р.в., червоного кольору, державний номер [NUMBER]; визнати за ним право власності на автомобіль марки ALFA ROMEO, 1984 р.в., червоного кольору, державний номер [NUMBER]. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 445023 [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки ALFA ROMEO, 1984 р.в., червоного кольору, державний номер [NUMBER]. 15.01.2013 р. [PERSON], який діяв від імені власника [PERSON], на підставі довіреності, посвідченої ПН ММНО [PERSON], уповноважив [PERSON] та [PERSON] (кожен з яких діє самостійно) вчиняти дії щодо користування, експлуатації та розпорядження транспортним засобом марки ALFA ROMEO, 1984 р.в., червоного кольору, державний номер [NUMBER]. Довіреність видана без права передоручення строком до 22.04.2016 р. В період з 15.01.2013 р. до серпня 2014 р. [PERSON] на власний розсуд користувався та розпоряджався спірним автомобілем, однак в подальшому вирішив його продати. 13.08.2014 р. [PERSON] склав довіреність, посвідчену ПН ММНО [PERSON], відповідно до якої доручив здійснювати експлуатацію та продаж (оренду, позичку) належного йому автомобіля ALFA ROMEO [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскільки нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу потребує матеріальних затрат, а витрати по оформленню угоди були в повному обсязі покладені на позивача, сторони вирішили скласти довіреність, приховавши тим самим договір купівлі-продажу, який вони насправді вчинили. На підтвердження отримання ним від позивача вартості автомобіля [PERSON] було складено розписку. Оскільки для оформлення довіреності необхідною умовою є присутність власника автомобіля, її на імя позивача було складено саме відповідачем [PERSON] На теперішній час позивач має намір оформити своє право власності на спірний автомобіль, проте йому стало відомо, що на нього було накладено арешт та оголошено в розшук в межах зобовязань [PERSON] Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, повязаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобовязується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через предявлення позову). Дослідивши надані докази судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не був знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачем [PERSON] Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-688цс15. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] безпідставні та в їх задоволенні необхідно відмовити. 09.09.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Ухвалу про забезпечення позову, відповідно до якої зупинено продаж арештованого автомобіля ALFA ROMEO, 1984 р.в., червоного кольору, державний номер [NUMBER]. Оскільки, відповідно до частини шостої статті 154 ЦПК України заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють, у даному випадку, до набрання рішенням суду законної сили, відповідно заборона підлягає скасуванню після набрання рішенням законної сили.

Outcome: dismissed