Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

В позові вказано, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А. від 26.06.2020 було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого напису № 13112, виданого 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. на стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ««Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 8579,81 грн. з яких: 8079,81 грн. заборгованість (прострочена заборгованість за сумою кредиту 4248,03 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 2706,78 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1125,00 гривень) та 500 гривень витрати понесені відповідачем по вчиненню виконавчого напису. Як зазначено у виконавчому написі позивач є боржником за кредитним договором № 003-28034-031213 від 03.12.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 408/К від 27.04.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Строк платежу за кредитним договором настав, стягнення заборгованості проводиться за період з 27.04.2018 по 14.04.2020. 03.12.2013 між [PERSON] та Публічним Акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 003-28034-031213, відповідно до якого надано кредит, шляхом встановлення кредитної лінії в 5000 гривень. З вказаних коштів позивач використав 3500 гривень, які сплачував протягом 2014-2015 років щомісячно згідно графіка. На кінець 2015 року залишалась заборгованість менше 700 гривень. Однак, рахунки ПАТ «Дельта Банку» були заблоковані відповідно до рішення Нацбанку від 02.10.2015 про відкликання банківської ліцензії ПАТ «Дельта Банк». Крім того, в 2016 році закінчилась дія картки, виданої ПАТ «Дельта Банк». Жодних договірних відносин із ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» позивач не укладав, будь-яких грошових коштів на рахунок відповідача не сплачував. Про наявність будь-якої заборгованості за невиконання чи неналежне виконання будь-яких зобов`язань не повідомлялось, також не повідомлялось про факт відступлення права вимоги за кредитним договором. Крім того, кредитний договір, на підставі якого відбулось винесення виконавчого напису був укладений 03.12.2013, остання оплата проводилась в 2015 році, а відповідач звернувся до нотаріуса у травні 2020 року, із пропуском 3 річного строку на право такого звернення. Виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Сторони не з?явились в судове засідання. Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Судом встановлено наступні обставини. 10/12/2020 позивач сплатив 840,80 гривень судового збору. 10/12/2020 позивач сплатив 420,40 гривень судового збору. 05/02/2021 задоволено заяву про забезпечення позову. 15 травня 2020 року видано виконавчий напис приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. на стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ««Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 8579,81 грн. з яких: 8079,81 грн. заборгованість (прострочена заборгованість за сумою кредиту 4248,03 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 2706,78 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 1125,00 гривень) та 500 гривень витрати понесені відповідачем по вчиненню виконавчого напису. 26.06.2020 відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого напису № 13112, виданого 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. 03/12/2013 позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про надання позики на умовах кредитора. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В ст. 88 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так відповідач не подав суду доказу надання нотаріусу на час вчинення виконавчого напису засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Не подав відповідач такого доказу суду і на час розгляду цього спору, ні на час подання суду відзиву на позов. Отже відповідач не спростував доводів позивача про те, що заборгованість розрахована із порушенням трьохрічного строку подання претензії за виконавчим написом, а також, що заборгованість є безспірною. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19) для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Також позивачем та відповідачем не враховано, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved