Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

В серпні 2015р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 2-6) до відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: Національний банк України, в якому просила суд: 1. Визнати бездіяльність відповідача протиправною; 2. Зобов'язати відповідача надати інформацію на запит [PERSON] від 11 серпня 2014р., а саме: - повідомити чи подавалась заява на міжбанківську валютну біржу від ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» від 26 вересня 2006р. конвертацію в сумі 300000,0 дол. США від заявника через банк і купівлю; - якщо направлялась заявка, про продаж на міжбанківській валютній біржі валюти, то просила вказати по якому курсу було проведено продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти, української гривні; - повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 300000,0 дол. США кредитних коштів; - надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 300000,0 дол. США; - надати такі розрахунки: сума погашеного кредиту; сума нарахованих відсотків (комісії); сума сплачених відсотків (комісії); сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації; підтвердити повноваження начальника відділення № 2 філії «Київське регіональне управління «Банку «Фінанси та Кредит» [PERSON] Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 26 вересня 2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та нею було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 39-06-Ил/02 (далі по тексту - кредитний договір), згідно якого їй було надано кредитні кошти в сумі 300000,0 дол. США, виходячи із 0,2 % від кожної суми траншу. Позивачка стверджує, що право власності на вказані кошти до неї не перейшло, так як відсутні документи, які б підтверджували вказані обставини (меморіальний ордер, заява про видачу готівки, платіжне доручення та інш.). Крім того, валютний рахунок на який були б перераховані вищезазначені грошові кошти на її ім'я не відкривався, заявки на конвертацію грошових коштів в грошову одиницю України вона не надавала, заяв про перерахування вказаних коштів в оплату нерухомості не подавала. Оскільки, банк стверджує, що позивачка набула права власності на вищезазначені грошові кошти шляхом конвертації 300000,0 дол. США в національну грошову одиницю, вона та її представник 11 серпня 2014р. направили запит до банку для отримання необхідної їм інформації та документів. 08 вересня 2014р. від банку була отримана відповідь про відмову у наданні запитуваної інформації. Вказану відповідь позивачка вважає незаконною, з нею не погоджується та вважає такою, що порушує її інтереси, а тому змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, зазначивши, що дійсно, на адресу банку, 27 серпня 2014р. на адресу надійшов запит за підписом [PERSON], як представника позивачки, про надання інформації та документів. Банком було відмовлено у наданні запитуваної інформації та документів, так як отриманий запит було підписано представником за довіреністю [PERSON], однак, як вбачається із довіреності, прикладеної до запиту, позивачка уповноважила представляти її інтереси [PERSON] Запитувана інформацію не могла бути надана, так як відсутня належна довіреність щодо підтвердження повноважень представника. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином; на адресу суду третьою особою були подані письмові пояснення по справі, та клопотання про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 26 вересня 2006р. між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та позивачкою було укладено кредитний договір, згідно якого банк відкрив позивачці не відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 70000,0 дол. США з оплатою процентів по ставці - 15 % річних. За надання кредитних ресурсів позивачка зобов'язувалась сплачувати комісію в розмірі 0,2 % від кожної суми траншу ( п.п. 2.1, 3.1 кредитного договору) ( а.с. 7-8 ). 08 липня 2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу посвідчено довіреність, згідно якої позивачка уповноважила [PERSON], ТОВ «Асоціація «Ваша Надія», [PERSON] представляти її інтереси (а.с. 39-40 ). 11 серпня 2014р. представник [PERSON] - [PERSON], звернувся до банку із запитом на інформацію, який банком було отримано 27 серпня 2014р. Із тексту вищезазначеного запиту вбачається, що із запитом до банку звертається саме представник за довіреністю [PERSON] ( а.с. 9). Відповідно до ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків. Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до ст. 47 цього Закону (ч.3 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). 08 вересня 2014р. банком, на вищезазначений запит було надано відповідь, що інформація, яка запитувалась є банківською таємницею, а тому, у банку відсутні юридичні підстави на задоволення запиту на інформацію, так як із запитом звертається [PERSON], а довіреність на представлення інтересів позивачки видана на інше прізвище - [PERSON] Крім того, відповідачем було звернуто увагу, що у разі належного звернення з виконанням вимог передбачених чинним законодавством, банком будуть надані відомості, що запитуються (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даних, які б свідчили про порушення відповідачем прав позивачки щодо ненадання належної відповіді на запит на інформацію від 11 серпня 2014р., за підписом її представника [PERSON] судом не встановлено. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що стороною позивача не доведено бездіяльності з боку банку, яка полягає у ненаданні належної відповіді на запит, а тому відсутні підстави для зобов'язання банку вчинити дії, які полягають у наданні належної відповіді на вищезазначений запит.

Outcome: dismissed