Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. До суду надійшла заява позивача за зустрічним позовом про забезпечення позову, в якій вона просить в порядку ст. 153 ЦПК України накласти арешт на спірне нерухоме майно, а саме на: житловий будинок [ADDRESS] Київської обл., а також на земельні ділянки: площею 0,1276 га; площею 0,01 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,01 га, кадастровий номер [NUMBER], які розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, [ADDRESS]. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідач може відчужити спільно нажите майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, що може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідженням матеріалів справи встановлено наступне. Згідно зі ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Одночасно, положеннями ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами. При зверненні до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову, позивач за зустрічним позовом не подала доказів того, що відповідач за зустрічним позовом має реальну можливість розпорядитися вказаним майном, оскільки подружжя на даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі, тобто для розпорядження спільним сумісним майном одним із подружжя необхідна згода другого з подружжя. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені в заяві відповідача за зустрічним позовом, суд вважає, що заява про забезпечення зустрічного позову задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed