Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 03 жовтня 1992 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 15, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] та повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Сторони проживають окремо з 2011 року. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю не мають. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Вказав, що з вересня 2011 року відповідач проживає за іншою адресою, створила іншу сім`ю із особою, з якою спільно проживає внаслідок чого примирення не можливе. Діти проживають з матір`ю відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що дійсно проживає з вересня 2011 року за іншою адресою. Не бажає примирення. Причина, з якої вона заперечує проти розірвання шлюбу заборгованість позивача перед відповідачем, що виникла внаслідок несплати відповідачем аліментів на утримання дітей. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 03 жовтня 1992 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 15 /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.4/ та повнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Судом роз`яснено сторонам про можливі заходи з примирення подружжя, які відповідач та позивач просили не застосовувати оскільки вважають за неможливе збереження сім`ї, внаслідок чого підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Посилання відповідача на неможливість розлучення через наявність заборгованості позивача по аліментних зобов`язаннях суд не приймає до уваги як такі, що не мають відношення до предмету розгляду справи, оскільки з шлюб є сімейний союз чоловіка та жінки, який ґрунтується на згоді сторін та поєднаний із спільними правами та обов`язками, взаємоповазі сторін один до одного і не залежить від наявності чи відсутності боргових зобов`язань між чоловіком та жінкою. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «Самойленко» на «Рудень», яке просить змінити на дошлюбне.

Outcome: approved