Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у шлюбі з 18 жовтня 1953 року. Вказане подружжя проживало у житловому будинку № 28 по вул. Пролетарській у Василівка Запорізької області. 7\\8 частин вказаного житлового будинку [PERSON] успадкував після смерті батька, за законом, 27 грудня 1965 року. [PERSON] стверджує, що з січня 2011 року став проживати разом з подружжям [PERSON], між нами склалися добрі відносини, він опікувався ними, бо вони були особами похилого віку та потребували стороннього догляду, турботи та допомоги. Близьких родичів, які б ними опікувалися, вони не мали. Вони вели домашнє господарство, у них був спільний бюджет, взаємні права та обов'язки. 7\\8 часток цього будинку, відповідно до заповіту від 16 березня 2012 року, [PERSON] заповів йому. Заповіт не був змінений чи скасований. Після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 05 квітня 2012 року, Василівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за його заявою про прийняття спадщини за заповітом. Крім нього, спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] за законом була дружина - [PERSON], яка проживала з ним на час смерті. Після смерті [PERSON], він продовжував спільно проживати з [PERSON], піклувався та доглядати за нею, вони продовжували жити однією сім'єю. 24 лютого 2016 року померла [PERSON] Він здійснював поховання обох з подружжя. На теперішній час він продовжує фактично проживати у вказаному вище будинку без реєстрації, проте не звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса, у звязку з юридичною необізнаністю, бо вважав, що фактично прийняв спадщину. Крім того, у зв'язку з витратами на догляд, а потім і на поховання [PERSON], протягом 6-ти місяців він не мав коштів на звернення за юридичною допомогою та вирішення питань щодо оформлення спадкових прав у судовому чи позасудовому порядку. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON], не має. Заповіту вона не лишила, хоча висловлювала такий намір та хотіла скласти заповіт на його користь. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], він отримав роз'яснення нотаріуса про те, що йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини та визначення черги спадкування. Відповідно до положень ст.1241 ЦК України, дружина померлого спадкодавця [PERSON] - [PERSON] мала право, незалежно від змісту заповіту, на спадкування половини частки, яка б належала їй за законом (обов'язкову частку), це : 7\\32 частин будинку. Заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], його дружина - [PERSON], нотаріусу не подавала, а оскільки проживала з ним та була зареєстрована, то вважається такою, що прийняла спадщину, відповідно до положень ч.3 ст.1268, ст.1270 ЦК України. Таким чином, оскільки з січня 2011 року, позивач проживав з подружжям [PERSON], які через хилий вік потребували до смерті постійного стороннього догляду та допомоги, в тому числі, і матеріальної, які їм надавав, вони проживали однією сім'єю до часу смерті кожного з них, він здійснював їх поховання, то має право на одержання права на спадкування після смерті [PERSON] за законом, як спадкоємець четвертої черги. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю з 2011 року до дня її смерті - 24 лютого 2016 року, тобто, протягом більше як п'ять років до відкриття спадщини, необхідно йому для можливості оформлення спадщини в нотаріальній конторі. Він вчасно звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини заповітом після смерті [PERSON], проте пропустив строк прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] Заявник просить суд: - встановити факт його спільного проживання з січня 2011 року однією сім'єю за адресою: м.Василівка Запорізької області, вул.Пролетарська, 28 зі спадкодавцем [PERSON], до часу її смерті - 24 лютого 2016 року; - визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 24 лютого 2016 року в м.Василівка Запорізької області; - визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої 24 лютого 2016 року [PERSON], протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. В судове засідання представник Василівської міської ради Василівського району Запорізької області не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності та вирішити справу на розсуд суду. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні та як видно з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] з 18.10.1953 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є в справі. [PERSON] належали 7/8 частин житлового будинку № 28 по вул. Привокзальній (Пролетарській) у Василівка Запорізької області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом про державну реєстрацію прав, технічним паспортом, довідкою БТІ, які є в справі. [PERSON] та [PERSON] проживали у вказаному будинку. За життя [PERSON] склав заповіт - 16 березня 2012 року, копія якого є в справі, яким заповів позивачеві зазначені 7/8 частин житлового будинку № 28 по вул. Привокзальній (Пролетарській) у Василівка Запорізької області. 05 квітня 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі. Відповідно до ст.1220 ЦК України, у зазначений день відкрилася спадщина після його смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з вищевказаної частки житлового будинку. Після смерті [PERSON], позивач та [PERSON] у передбачений ст.1270 ЦК України строк та у передбаченому ст.ст.1241, 1268, 1269 ЦК України порядку, прийняли спадщину, однак, своє право на спадкове майно не оформили, що підтверджується спадковою справою, довідками Василівської міської ради, які є в справі. 24 лютого 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі. Відповідно до ст.1220 ЦК України, у зазначений день відкрилася спадщина після її смерті. Згідно ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Судом встановлено, що з січня 2011 року позивач [PERSON] фактично проживав однією сімєю з [PERSON] та [PERSON], до дня їх смерті, в житловому будинку № 28 по вул. Привокзальній (Пролетарській) у Василівка Запорізької області, хоча й не був в ньому зареєстрований, що підтверджується, крім пояснень позивача, викладених у позові, матеріалами справи, а саме: довідками Василівської міської ради, Актом обстеження по факту проживання, матеріалами спадкової справи, які є в справі. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, яким, відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України є день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у тому числі, факту проживання однією сімєю. Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає можливим встановити факт спільного проживання з січня 2011 року, однією сім'єю, в житловому будинку № 28 по вул. Привокзальній (Пролетарській) у м.Василівка Запорізької області [PERSON] та [PERSON], до часу її смерті - 24 лютого 2016 року. Крім того, суд вважає можливим визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON], яка померла 24 лютого 2016 року в м.Василівка Запорізької області. Ст.ст.1269,1270 ЦК України передбачають обовязок спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщину, яким є, відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, день смерті спадкодавця. Відповідно до ст.ст.1270,1272 ЦК України, якщо спадкоємець з поважних причин на протязі шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, він має право звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового терміну на прийняття спадщини. Позивач пропустив вказаний строк подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у звязку зі своєю юридичною необізнаністю, що суд визнає поважною причиною. Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає можливим визначити - [PERSON] додатковий строк у шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті 24 лютого 2016 року [PERSON]. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved