Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], до Казанківської РДА Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, [PERSON], [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Рожко О.О., про визнання дій протиправними, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку та договору оренди землі. В обґрунтування позову зазначила, що є власником земельної ділянки, яка складається із двох частин, площею 4,15 га за кадастровим номером [NUMBER] та земельної ділянки площею 2,69 га за кадастровим номером [NUMBER] розташованих в межах Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області. Восени 2017 року з невідомих причин, відповідач по справі - [PERSON] почав використання належною позивачу на праві власності земельною ділянкою чим позбавив останнього можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею. Звернувшись до Казанківського відділу Баштанської місцевої прокуратури та в ході досудового розслідування кримінального провадження № 42017151140000041 було встановлено незаконну видачу громадянину [PERSON] (земельна ділянка якого фактично межувала із земельними ділянками позивача), Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 13,68 га. З урахуванням наведеного та згідно поданих уточнень, позивач остаточно просила суд: - визнати протиправними діями Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та Відділу в Казанківському районі ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області з видачі Державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 13,68 га за кадастровим номером [NUMBER] на ім'я [PERSON] із зазначенням розпорядження за № 409-р від 01 липня 2004 року в якому відсутнє його прізвище; - визнати недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 13,68 га за кадастровим номером [NUMBER] на ім'я [PERSON] на підставі якого видано свідоцтво на право власності на земельну ділянку за спадщиною, площею 13,68 га за кадастровим номером [NUMBER] на ім'я [PERSON], а також укладено договір оренди із [PERSON] та реєстраційні номера з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 993132048236 за номерами записів 22048530 та 22049749 від 28 серпня 2017 року. - судові витрати покласти на відповідачів. Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року провадження у даній цивільній справі було відкрито, призначено підготовче судове засідання. В ході проведення підготовчого судового засідання, позивачем було надано суду уточнення до позовної заяви. Представником відповідача було подано зустрічний позов. Ухвалами суду від 12.11.2018 року за клопотанням представника відповідача матеріали зустрічної позовної заяви було повернуто, а за уточненим позовом позивача - замінено первісного відповідача у справі на Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області та залучено в якості відповідача [PERSON] 11 грудня 2018 року на адресу суду було надано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач зазначила про те, що ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області по справі № 478/996/18 у кримінальному провадженні № 42017151140000041 було встановлено, що тимчасово виконуючим обов'язки начальника Казанківського районного відділу земельних ресурсів в 2004 році було незаконно видано [PERSON] Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 13,68 га, збільшивши площу земельної ділянки [PERSON] з належної останньому земельної частки (паю) в розмірі 8,07 га до 13,68 га. 20 грудня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області, яким заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що він не є належним відповідачем у справі та враховуючи пропуск позивачем строків позовної давності просив в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 27.02.2019 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. Сторони та третя особа, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до поданої заяви представника позивача від 04.04.2019 року № 109, останній просив суд провести судове засідання без його участі та розглянути справу без допиту свідків, оскільки матеріали справи містять достатні докази в обґрунтування позиції позивача. Згідно поданої заяви від 29.03.2019 року № 01-18/11/560 Казанківська районна державна адміністрація у Миколаївській області просила провести розгляд справи без участі свого представника. Згідно листа третьої особи - Приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області від 15.01.2019 року № 19/01-16, нотаріус просив здійснити розгляд справи без її участі. Враховуючи наведені обставини, відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом, за результатами дослідження матеріалів цивільної справи та кримінальної справи № 478/996/18-к, встановлено наступне. Як вбачається з дослідженої судом копії справи про паювання земель колективної власності КСП «Заповіт Ілліча», в результаті проведеного розпаювання даного сільськогосподарського підприємства, на підставі Державного акту № 1 від 16.05.1994 року, а також списку членів КСП на одержання землі в приватну власність громадяни [PERSON] (за № у списку - 184) та [PERSON] (за № у списку - 510) на підставі розпорядження Казанківської РДА від 10.06.1996 року № 221-р отримали право на земельну частку (пай) в розмірі 8,07 га. З дослідженого судом оригіналу кадастрового плану існуючого використання земель по Казанківській селищній раді, наданого Відділом Казанківського району ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області вбачається проведення розподілу земель колишнього КСП «Заповіт Ілліча» між громадянами. На підставі договору дарування від 19.01.2000 року, позивач отримав в дар від [PERSON] належну їй в результаті розпаювання земельну частку (пай) в розмірі 8,07 га. В подальшому, позивач, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 21.09.2004 року № 641-р, отримав у власність земельну ділянку, площею 6,84 га в межах Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області. Як вбачається з дослідженого судом Державного акту позивача, належна йому земельна ділянка складається з двох частин: ділянки за № 1 з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,69 га та ділянки за № 2 з кадастровим номером [NUMBER], площею 4,15 га., яка в свою чергу межує з земельною ділянкою [PERSON] Належний позивачу Державний акт на право власності на земельну ділянку, був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501600432. [PERSON], як член Колективного сільськогосподарського підприємства «Заповіт Ілліча», отримав на підставі рішення Казанківської РДА від 10.06.1996 року № 221-р право на земельну частку (пай), розміром 8,07 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що отримав Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER]. Згідно з розпорядженням Казанківської РДА від 24.12.2003 року № 708-р «Про дозвіл на розроблення проекту організації земельних ділянок (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва деякими громадянам», було надано дозвіл на розроблення проекту організації земельних ділянок (паїв) у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам. Відповідно до доданого до розпорядження списку громадян, [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту організації земельних ділянок (паїв) у власність для ведення сільськогосподарського виробництва в розмірі 8,07 га. [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Казанківської райдержадміністрації від 01.07.2004 року № 409-р, отримав у власність земельну ділянку, площею 13,68 га в межах Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області. Вказаний Державний акт на право власності на земельну ділянку, був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401600253. З дослідженого судом розпорядження Казанківської РДА від 01.07.2004 року № 409-р «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам (249 - ти чоловік) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Казанківської селищної ради», на підставі доданого до вказаного розпорядження списку громадян, яким передані у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по колишньому КСП «Заповіт Ілліча» встановлено відсутність прізвища «Мерза». Згідно листа архівного сектору від 11.12.2017 року № 137/04-03 судом встановлено, що в розпорядження № 409-р від 01.07.2004 року не вносились зміни. Відповідно до досліджених судом матеріалів кримінального провадження № 1-кп/478/81/2018 у справі № 478/996/18-к та наданих позивачем копій матеріалів кримінального провадження № 42017151140000041 встановлено, що через службову недбалість працівників відділу Казанківського районного відділу земельних ресурсів, було допущено видачу правовстановлюючих документів двом особам на одну земельну ділянку, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам окремих громадян, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань було кваліфіковано за ч.1 ст.367 КК України. Відповідно до листа Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 17.08.2017 року № 341/113-17, технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на землю громадянам (249 чоловік) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Казанківської селищної ради (колишній КСП «Заповіт Ілліча») відсутня. Згідно листа Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 16.05.2018 року №41/10/14-21-4, фактично [PERSON] має дві земельні ділянки в межах території Казанківської селищної ради для ведення сільськогосподарського виробництва, це земельна частка (пай) в розмірі 6,84 га та земельна ділянка для особистого селянського господарства, розміром - 0,84 га, за які впродовж 2015-2017 року сплачувався земельний податок. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 03.07.2018 року у справі № 478/996/18 було встановлено, що громадянину [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та зареєстровано земельні ділянки без виготовлення та затвердження відповідної землевпорядної документації, тобто без обчислення площі земельної ділянки, без визначення їх місця розташування, меж та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільового призначення, що призвело до передачі у власність земельної ділянки на 5,61 га більше, ніж особа мала право (13,68 га, замість 8,07 га) із земель, які перебували у розпорядженні держави. Вказаною ухвалою суду було закрито кримінальне провадження відносно посадової особи Казанківського районного відділу земельних ресурсів та звільнено таку особу від відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В контексті даної ухвали суд враховує, що звільнення особи від кримінальної відповідальності не свідчить про її виправдання та наведені підстави звільнення від кримінальної відповідальності визнаються нереабілітуючими. З огляду на наведене, суд враховує обставини встановлені даною ухвалою суду у кримінальному провадженні, зокрема в частині встановлення факту вчинення службовою особою кримінально караного діяння, яке полягало в неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, які спричинили тяжкі наслідки, зокрема безпідставне збільшення розміру земельної ділянки громадянину [PERSON] на 5,61 га з належних 8,07 га до 13,68 га та видача правовстановлюючих документів двом особам на одну земельну ділянку. [INFO] громадянин [PERSON] помер та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.08.2017 року його дружина - відповідач у справі [PERSON] успадкувала належні спадкодавцю земельні ділянки, площею 4,1463 га за кадастровим номером [NUMBER] та площею 9,5270 га за кадастровим номером [NUMBER] належні спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого 14.07.2004 року на підставі розпорядження Казанківської РДА від 01.07.2004 року № 409-р. Згідно наданих суду копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95588175 та № 95595584 від 28.08.2017 року право власності на земельні ділянки зареєстровано за [PERSON] з 28.08.2017 року. Вирішуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами даної справи, суд керується наступним. Частиною 2 ст.373 ЦК України передбачено, що право власності на землю гарантується Конституцією України. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в ст.41 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. На час складання та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Земельний кодекс України був чинним в редакції Закону № 2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями. Відповідно до ст. 12 ЗК України в редакції 2001 року, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно зі ст. 25 ЗК України в редакції 2001 рокупри приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств,установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд). Кожен працівник цього підприємства, установи та організації, а також пенсіонери з їх числа мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначався ст. 118 ЗК України в редакції 2001 року, якою було зазначено, щогромадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії)на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до зазначеної норми закону встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) є обов'язковим, та здійснюється на підставі проекту відведення земельної ділянки, що посвідчує розмір і розташування земельної ділянки. Як встановлено судом, в результаті розпаювання земель колективної власності КСП «Заповіт Ілліча» громадяни - члени сільськогосподарського підприємства отримали в рівних частках право на земельну частку (пай) в розмірі 8,07 га., в тому числі [PERSON] та [PERSON] В подальшому право на земельну частку (пай) в розмірі 8,07 га громадянка [PERSON] передала позивачу за договором дарування, який отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку. [PERSON] отримавши право на земельну частку (пай) в розмірі 8,07 га, також отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, площа якого була збільшена до 13,68 га. Як вбачається з ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 липня 2018 року у справі № 478/996/18 посадова особа Казанківського районного відділу земельних ресурсів допустив неналежне виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них при складанні та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.07.2004 року громадянину [PERSON] без обчислення площі земельної ділянки, без визначення їх місця розташування, меж та площі сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), їх цільового призначення, що призвело до передачі у власність земельної ділянки на 5,61 га більше, ніж особа мала право (13,68 га, замість 8,07 га) із земель, які перебували у розпорядженні держави та видачу правовстановлюючих документів двом особам на одну земельну ділянку. З дослідженого Державного акту на право власності земельної ділянки позивача, судом було встановлено, що земельні ділянки позивача та [PERSON] власницею яких є відповідач у справі - [PERSON] межують, внаслідок чого, при збільшенні площі земельної ділянки [PERSON] на 5,61 га, останній набув права власності на частину земельної ділянки позивача. При цьому, судом також встановлено та вбачається з наведеної вище ухвали суду у кримінальному провадженні, що Державний акт було видано [PERSON] без виготовлення та затвердження відповідної землевпорядної документації. Таким чином, із сукупності всіх наведених вище обставин, суд приходить висновку про відсутність доказів правомірного набуття права власності у [PERSON] на земельну ділянку. площею 13,68 га на підставі спірного Державного акту, у зв'язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним Державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 13,68 га за кадастровим номером [NUMBER] на ім'я [PERSON] на підставі якого видано свідоцтво на право власності на земельну ділянку за спадщиною, площею 13,68 га за кадастровим номером [NUMBER] на ім'я [PERSON], а також укладено договір оренди із [PERSON] та реєстраційні номера з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №993132048236 за номерами записів 22048530 та 22049749 від 28 серпня 2017 року, суд вважає, що належним способом захисту його прав є саме скасування спірного Державного акту, що відновить його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, в наведеній частині позивних вимог, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними діями ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з видачі Державного акту та визнання недійсним спірного Державного акту суд зазначає, що в ході судового розгляду даної справи суду доведено належними та допустимими доказами, що видача Державного акту [PERSON] на право власності земельної ділянки площею 13,68 га відбулась в результаті протиправних дій посадової особи Казанківського районного відділу земельних ресурсів, що є підставою для визнання позовних вимог в цій частині також обґрунтованими. В той же час, вирішуючи питання щодо можливості задоволення цієї частини позовних вимог позивача, суд враховує заяву відповідача у справі - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області щодо пропуску строків позовної давності. Суд зазначає, що ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав і протягом часу її дії особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об'єктивні моменти (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (коли особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). З матеріалів справи судом встановлено, що видача Державного акту на право власності на земельну ділянку площею в 13,68 га відбулась в 2004 році, проте обставини за яких позивач мав можливість довідатися про його існування та вчинені службовою особою протиправних (кримінально караних дій) з його складання та видачі виникли лише після укладення договору оренди на вказану земельну ділянку між [PERSON] та [PERSON] З інформації, яку містять витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4803696732017 від 04.08.2017 року та № НВ-4803721162017 від 11.08.2017 року вбачається реєстрація права оренди [PERSON] земельної ділянки належної [PERSON], зокрема: площею 4,1463 га за кадастровим номером [NUMBER] та 9,5270 га за кадастровим номером [NUMBER], що відбулось 02.08.2016 року. Таким чином, саме з цього моменту суд враховує виникнення у позивача права на позов, чим скористався останній в межах трирічного строку позовної давності. Посилання ж відповідача у справі - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області на ту обставину, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки до його повноважень не належить право прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляд даної справи є видача Державного акту на право власності земельної ділянки, а не її відведення в натурі та суду доведено факт складання та видачі спірного Державного акту службовою особою органу земельних ресурсів, правонаступником якого на теперішній час є саме ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. Розглядаючи вимоги позивача щодо визнання недійсним договору оренди, укладеного між [PERSON] та [PERSON] суд звертає увагу, що позов не містить підстав для заявлених вимог до [PERSON] Сам договір оренди суду надано не було, в судовому засіданні не досліджувався та з його умовами суд не обізнаний, у зв'язку з чим визначитись щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині позову не є можливим. Заявлена вимога не є похідною від інших та не може автоматично призводити до визнання протиправним укладеного договору між [PERSON] та [PERSON] оскільки суд в цьому випадку має встановити невідповідність або порушення вказаним договором вимог законодавства. Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправними діями Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області з видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 13,68 га [PERSON] суд зазначає, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи законних інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи законні інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. В ході судового розгляду справи, позивачем не було доведено суду тих обставин, які свідчили б про видачу саме Казанківською районною державною адміністрацією Миколаївської області спірного Державного акту або що даний відповідач є відповідальним за його видачу (має необхідний обсяг повноважень, складав або в будь-який інший спосіб приймав участь в його видачі тощо). За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Підсумовуючи все наведене вище, суд приходить до остаточного висновку щодо необхідності задовольнити позовні вимоги частково, визнавши протиправними діями ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області з видачі Державного акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 13,68 га за кадастровим номером [NUMBER] на ім'я [PERSON] із зазначенням розпорядження за № 409-р від 01 липня 2004 року в якому відсутнє його прізвище та визнавши недійсним Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 13,68 га за кадастровим номером [NUMBER] на ім'я [PERSON] та необхідності скасувати спірний Державний акт. В задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними діями Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та визнання недійсним договору оренди із [PERSON] та реєстраційні номера з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 993132048236 за номерами записів 22048530 та 22049749 від 28 серпня 2017 року слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю порушених прав, свобод та законних інтересів позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином судовий збір в сумі 2819,20 грн. належить стягнути з відповідачів [PERSON] та ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області на користь позивача в розмірі, що відповідає двом задоволеним вимогам немайнового характеру, рівними частинами, тобто в сумі 704,80 грн. з кожного.

Outcome: partial