Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, зазначивши, що 14.08.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1721/74/03976, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 56000 доларів США до 13.08.2017 року під 12% річних, а в його забезпечення між банком, позичальником та [PERSON] укладено договір поруки, а також між банком та ПМП «Ярема» - іпотечний договір. Оскільки умови кредитного договору на даний час належним чином не виконуються, а позивач є правонаступником усіх прав позикодавця, тому просить стягнути заборгованість із позичальника та поручителя солідарно і в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що згідно п. 6.5. кредитного договору банк вправі вимагати дострокового виконання договору в разі допущення позичальником прострочень, що мало місце і у даній справі. При цьому відповідачам були попередньо (до звернення з позовом до суду) спрямовані письмові претензії за адресами, визначеними укладеними договорами - як кредитним, так і договором поруки, однак добровільно заборгованості погашено не було. В судовому засіданні відповідач [PERSON] у власних інтересах та в якості представника за довіреністю від імені [PERSON] позовні вимоги визнав частково - в частині тіла кредиту. Проти вимог щодо процентів та пені заперечує, вказує, що не був належно повідомлений про зміну банка-позикодавця його правонаступником, а також не має належного підтвердження про це і на сьогодні; змінив адресу проживання, тому претензій, направлених банком, він та його дружина не отримували, хоча усно повідомляли банк про зміну своєї адреси. На момент зміни кредитора заборгованості по кредиту вони з дружиною не мали. В судовому засіданні представник співвідповідача ПМП «Ярема» проти позову в частині звернення стягнення на іпотечне майно заперечив, вказавши, що таке порушить права вказаної юридичної особи, крім того, оскільки в реєстрі іпотек іпотеку не було перереєстровано з банка-позикодавця на позивача як його правонаступника, тому вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є протиправною. Заслухавши пояснення представників сторін та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що 14 серпня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є позивач, що підтверджується п. 1.1. Статуту ПУАТ «ФІДОБАНК» в новій редакції, зареєстрованого 16.06.2014 р. за номером запису 10741050044001946, та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1721/74/03976 від 14 серпня 2007 року, згідно з п. 1.1. якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 56000,00 доларів США на строк до 13 серпня 2017 року включно зі сплатою за користування кредитними коштами 12% річних, комісійних, а також інших платежів відповідно до умов кредитного договору. По кредитному договору проводилися реструктуризації (зміна графіку погашення) без зміни кінцевого терміну повернення кредиту та без зміни відсоткової ставки, що підтверджується додатковою угодою №1 від 13 лютого 2009 року, додатковою угодою №2 від 14 грудня 2009 року і додатковою угодою №4 від 03 квітня 2012 року, копії котрих наявні в матеріалах справи. З укладенням кредитного договору позичальник зобов'язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти щомісячно ануїтетними платежами (п. 5.2. кредитного договору) відповідно до графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити неустойку, передбачену в п. 9 кредитного договору, а саме пеню за порушення строків повернення кредиту, сплати відсотків, комісії в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 9.1. кредитного договору). Крім того, зобов'язалася достроково погасити кредит на вимогу кредитора (п. 6.5. кредитного договору) у випадку порушення нею зобов'язань передбачених п. 5.2 кредитного договору. Виконання грошових зобов'язань за кредитним договором було забезпечено порукою [PERSON] та іпотекою належного ПМП «Ярема» майна. Так, 14 серпня 2007 р. між позикодавцем, [PERSON] як позичальником та [PERSON] як поручителем було укладено договір поруки №014/1721/74/03976/1 від 14 серпня 2007 р., відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати в солідарному порядку за зобов'язаннями боржника по кредитному договору. Крім того, 15 серпня 2007 р. між позикодавцем та ПМП «Ярема» було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] 15 серпня 2007 р. за р/н 747, відповідно до умов якого ПМП «Ярема» передало в іпотеку банку нерухоме майно - офісні приміщення загальною площею 50,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.1.4. Іпотечного договору, у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором банк як іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 іпотечного договору та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, що будуть визначені на момент фактичного задоволення, включаючи кредит, відсотки, комісії, можливі неустойки та збитки, витрати на утримання заставленого майна, а також витрати, пов'язані з реалізацією предмета іпотеки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки позичальник припинив добровільно належно виконувати свої грошові зобов'язання, а позивач є правонаступником позикодавця, станом на 24 червня 2014 року р., з урахуванням застосованого банком права на дострокове повернення всіх належних йому за договором сум, заборгованість відповідача як позичальника за кредитним договором перед позивачем склала 39751,52 доларів США та 7890,05 грн., а саме: - прострочена заборгованість за кредитом - 8402,09 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти, виходячи з офіційного курсу національної валюти до долара США на вказану дату 11,878272 грн. за 1 долар США становить 99802,31 грн.; - строкова заборгованість за кредитом - 28330,82 доларів США (еквівалент - 336521,19 грн.); - прострочена заборгованість за відсотками - 2922,00 доларів США (еквівалент - 3708,31 грн.); - строкова заборгованість за відсотками - 96,61 доларів США (еквівалент - 1147,56 грн.); - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 5907,85 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 1982,20 грн.. Вказані суми коштів слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно як позичальника та поручителя на користь позивача. При цьому суд не бере до уваги заперечень вказаних відповідачів щодо неналежного направлення їм повідомлення про зміну кредитора та претензій про суму заборгованості, оскільки таке повідомлення, яке одночасно містило і претензію із сумою заборгованості, було належно направлено позивачем відповідачам відповідно до умов кредитного договору та договору поруки за адресами, вказаними у зазначених договорах. Свого обов'язку письмово повідомляти банк про зміну адреси відповідачі не виконали, в зв'язку з чим їх посилання на неналежність спрямування письмових претензій суперечать умовам вище вказаних укладених ними договорів. Разом з тим, згідно з частин 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, в позивача виникли підстави для реалізації свого права на задоволення своїх вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Як уже було зазначено, внаслідок прострочення грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем було надіслано усім відповідачам вимоги повернути кредитні кошти, сплатити відсотки, однак вказані вимоги належним чином виконані не були. Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, дорівнюють сумі заборгованості за тілом кредиту, відсотками та неустойкою в присудженому судом розмірі. Спосіб реалізації предмета іпотеки слід встановити шляхом продажу на прилюдних торгах, оскільки такий спосіб відповідає ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовам іпотечного договору. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, на думку суду, підлягає встановленню на підставі експертної оцінки, виконаної незалежним суб'єктом оціночної діяльності/експертом на стадії виконання рішення суду, оскільки такі вимоги заявлені позивачем, відповідачами вимог щодо іншої початкової ціни не заявлялося і така початкова ціна не суперечить умовам укладеного між сторонами іпотечного договору. Судові витрати у справі складаються із судового збору в розмірі 3654,00 грн., котрий слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved