Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, відповідно до якої: Позивачка, [PERSON], [INFO], перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано 11 липня 2014 року, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 11 липня 2014 року. Від шлюбу у позивачки та відповідача народилася спільна дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 124662, виданим 03 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської районної адміністрації Запорізької області. Факт батьківства відносно сина [PERSON], відповідачем не оспорювався. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, у звязку з чим, шлюб було розірвано та на підставі рішення суду, видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖС №079303. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище - [PERSON]. Крім того, позивачкою, після розірвання шлюбу, було подано до суду позовну заяву про стягнення аліментів з відповідача на її користь до досягнення дитиною повноліття. Після того, як сину [PERSON] виповнилося 18 років, а це 24 травня 2017 року, відповідач аліменти на його утримання сплачувати у добровільному порядку відмовляється, будь-якої матеріальної допомоги не надає. 01 вересня 2016 року син [PERSON] вступив до Таврійського агротехнологічного університету, факультет АТЕ, на контрактній формі, стипендію не отримує, де і навчається до теперішнього часу на 2 курсі денної форми навчання, що підтверджується довідкою, виданою директором Університету за №57 від 07.09.2017 року. Строк закінчення навчального закладу 30.06.2020 року. Оскільки син [PERSON] навчається у вказаному Університеті у місті Мелітополі, то потребує постійної матеріальної допомоги, так як здійснюється оплата за проїзд на міському транспорті, за проживання у гуртожитку, за придбання продуктів харчування, наукової літератури, канцелярських товарів, одягу та предметів першої необхідності. Крім того, син навчається на платній основі та не отримує стипендію. Тому позивачка змушена у даній ситуації звернутись до суду із даною позовною заявою. У судовому засіданні позивака на позовних вимогах наполягає та просить суд стягнути з [PERSON]. на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, щомісяця у розмірі ? частини заробітку (усіх видів доходів), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до припинення останнім навчання у Таврійському державному агротехнологічному університеті, тобто до 30.06.2020 року. Судові витрати стягнути з відповідача на користь держави. Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд відмічає наступне: Позивачка, [PERSON], [INFO], перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано 11 липня 2014 року, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 11 липня 2014 року. Від шлюбу у позивачки та відповідача народилася спільна дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-ЖС № 124662, виданим 03 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської районної адміністрації Запорізької області. Факт батьківства відносно сина [PERSON], відповідачем не оспорювався. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, у звязку з чим, шлюб було розірвано та на підставі рішення суду, видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖС №079303. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище - [PERSON]. Крім того, позивачкою, після розірвання шлюбу, було подано до суду позовну заяву про стягнення аліментів з відповідача на її користь до досягнення дитиною повноліття. Після того, як сину [PERSON] виповнилося 18 років, а це 24 травня 2017 року, відповідач аліменти на його утримання сплачувати у добровільному порядку відмовляється, будь-якої матеріальної допомоги не надає. 01 вересня 2016 року син [PERSON] вступив до Таврійського агротехнологічного університету, факультет АТЕ, на контрактній формі, стипендію не отримує, де і навчається до теперішнього часу на 2 курсі денної форми навчання, що підтверджується довідкою, виданою директором Університету за №57 від 07.09.2017 року. Строк закінчення навчального закладу 30.06.2020 року. Оскільки син [PERSON] навчається у вказаному Університеті у місті Мелітополі, то потребує постійної матеріальної допомоги, так як здійснюється оплата за проїзд на міському транспорті, за проживання у гуртожитку, за придбання продуктів харчування, наукової літератури, канцелярських товарів, одягу та предметів першої необхідності. Крім того, син навчається на платній основі та не отримує стипендію. Тому позивачка змушена у даній ситуації звернутись до суду із даною позовною заявою. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Пунктом 20 постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреби у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК (2947-14) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. У судовому засіданні позивачка пояснила що спільний син позивача і відповідача на сьогоднішній день навчається на денній формі навчання, останній не має можливості десь працювати, тому потребує коштів для навчання та матеріальної допомоги. Відповідач проживає окремо від позивача та їх спільного сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, за навчання дитини не сплачує. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню. Судові витрати слід стягнути на користь держави, оскільки відповідач матеріальної допомоги не надає, а їх спільний син [PERSON] перебуває повністю на утриманні позивача.

Outcome: approved