Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування будинком [ADDRESS] . На підставу позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідачка близько чотирьох років виїхала з будинку, не проживає у спірному житлі, не сплачує комунальні платежі і не бере участі в утриманні житла, а тому є усі підстави, позов задовольнити. В судове засідання представник позивача з`явився, позов підтримав і з підстав, зазначених в ньому, просить задовольнити вимоги в повному обсязі. В останнє засідання представник позивача направив заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Відповідач своїм конституційним правом на захист скористався, на адресу суду направив мотивований відзив на позов, змістом якого просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачем також заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача за наявними доказами. Позивачем на адресу суду скеровано відповідь на відзив. Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце судового розгляду. Всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач є співласником будинку [ADDRESS] . Ѕ частка в будинковолодінні була набута позивачем на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого державним нотаріусом Тернопільської державної нотаріальної контори 08.10.1978 року в реєстрі за №1195. Інша половина будинку фактично є відокремленим житловим приміщенням, котра належить та експлуатується іншими співвласниками. Право власності позивача на частку в будинку зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджено витягом 12263163 від 24.10.2006 року. Згідно довідки №55 від 12.01.2021 року виданої виконкомом Великоберезовицької селищної ради вбачається те, що в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані і проживають власник будинку [PERSON] , дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] невістка [PERSON] (зареєстрована, проте не проживає) та онук [PERSON] . Відповідачка у справ [PERSON] вселилася у спірний будинок, як дружина сина позивача, після одруження з [PERSON] . Позивач стверджує, що відповідачка разом з онуком близько чотирьох років виїхала з будинку за іншою адресою місця проживання в [ADDRESS] , влаштувалася там на роботу, не проживає у спірному житлі, не сплачує комунальні платежі і не бере участі в утриманні житла На підтвердження викладених у позові обставин позивач надав акт опитування сусідів, складений 17 грудня 2020 року комісією в складі депутата Великоберезовицької селищної ради Шевчука М.С., сусідів [PERSON] та [PERSON] . Під час перевірки встановлено, що відповідача дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак не проживає впродовж чотирьох років; повторним актом опитування сусідів від 20.01.2021 року, складений комісією в складі депутата Великоберезовицької селищної ради Шевчука М.С., сусідів [PERSON] та [PERSON] .. Під час перевірки встановлено, що відповідача дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак не проживає впродовж чотирьох років На виконання ухвали суду про витребування доказів, від 14.06.2021 року, Харківським обласним центром зайнятості направлено письмову інформацію від 25.06.2021 року, змістом якої зазначено, що [PERSON] працювала за безстроковим трудовим договором з 29.10.2019 року по 26.03.2021 року на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Харківського міського центру зайнятості. В судовому засіданні 20.09.2021 року, проведеному в режимі відео конференції з Червонозаводським районним судом м Харкова, представник відповідачки надала суду пояснення, що [PERSON] після звільнення з роботи, разом з дитиною продовжує проживати, та працювати в м. Харкові. Представник також пояснила, що у відповідачки, котра має статус переселенки, склалися напружені стосунки з чоловіком [PERSON] та членами його родини, а відтак вона вимушено полишила житло за адресою [ADDRESS] переїхала до м. Харків. Разом з тим назвати місце проживання та місце роботи відповідачки її представник відмовилася, як і скористатися можливістю подати будь які докази на підтвердження пояснень та обставин створення для відповідачки сімєю Банах нестерпних умов проживання в смт. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області. Ухвалу суду від 20.09.2021 року про визнання явки відповідачки обов`язковою для дачі особистих пояснень по обставинах справи, для зясування дійсного наміру [PERSON] повернення та проживання у спірному будинку за адресою [ADDRESS] , відповідачкою проігноровано за відсутності будь яких пояснень. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Системний аналіз досліджених в судовому засіданні письмових доказів та пояснень представників сторін, дозволяють суду зробити висновок про доведеність факту відсутності відповідачки у спірному житлі понад один рік, котра близько чотирьох років тому виїхала на проживання та з метою працевлаштування до м. Харкова. При цьому, зазначаючи про необхідність збереження для [PERSON] реєстрації проживання, як публічного акту, в будинку за адресою [ADDRESS] , стороною відповідача належними, допустимими та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доведено існування нестерпних умов чи будь яких перешкод повернення та вселення у спірне будинковолодіння. Представник відповідачки, підтвердивши, що його довірителька дійсно проживає з дитиною, і була працевлаштована в м. Харкові за безстроковим трудовим договором з 29.10.2019 року по 26.03.2021 року на посаді провідного фахівця з питань зайнятості відділу активної підтримки безробітних Харківського міського центру зайнятості, продовжує працювати та проживати в м. Харкові, назвати місце проживання та місце роботи відповідачки відмовилася, як і скористатися можливістю подати будь які докази на підтвердження пояснень та обставин створення для відповідачки сімєю Банах нестерпних умов проживання в смт. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області Тривалий час проживання у спірній квартирі/будинку особи, яка не має іншого житла, є достатньою підставою для того, щоб вважати квартиру/будинок житлом цієї особи в розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як зазначено вище, ухвалу суду від 20.09.2021 року, про визнання явки відповідачки обов`язковою для дачі особистих пояснень по обставинах справи, для зясування дійсного наміру [PERSON] повернення та проживання у спірному будинку за адресою [ADDRESS] , чи означене будинковолодіння є настільки значущим та дійсною «зоною комфорту» проживання [PERSON] в розумінні ст.. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої вона має намір повернутися і з якого вимушено вибула, відповідачкою проігноровано за відсутності будь яких пояснень. Будь яких доказів поважності причини неможливості явки відповідачки, навіть в умовах постановлення ухвали суду від 30.09.2021 року, про проведення судового засідання в режимі відео конференції, судом не здобуто. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про недоведеність обставин, викладених відповідачкою у відзиві на позов, а саму поведінку відповідачки такою, що демонструє втрату інтересу до спірного житла. Окремо суд наголошує, що визнання відповідачки такою, що втратила право на користування спірним будинком, жодним чином не впливає на право малолітнього [PERSON] користуватися будинком, оскільки дитина залишається зареєстрованою за місцем проживання одного з батьків - [PERSON] , що цілком узгоджується з приписами ст.. 29 ЦК України.

Outcome: approved