Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що 04.08.2000 року між ним та [PERSON], [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - квартири, яка розташована за адресою: вул.Центральна (Леніна) [ADDRESS], в м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, загальною площею 39.4 кв.м. Відповідно до умов вищевказаного договору купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбав двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: вул.Центральна (Леніна) буд. 25 кв.54, м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області загальною площею 39.4 кв.м. В подальшому, а саме - 18.08.200 року даний договір був зареєстрований у Василівському районному бюро технічної інвентаризації Запорізької області, про що в реєстраційній книзі зроблено запис за № 18. На підтвердження даного факту було отримано реєстраційне свідоцтво. Таким чином, [PERSON] на підставі вищевказаного договору купівлі- продажу, став власником квартири, яка розташована за адресою: вул.Центральна (Леніна) буд. 25 кв.54, м. Дніпрорудне, Василівського району. Запорізької області. Вищевказана квартира фактично була передана [PERSON] 04.08.2000 року, тобто, в день отримання грошових коштів продавцем і підписання договору, шляхом звільнення вказаного житла і вручення [PERSON] ключів від вхідних дверей. Саме з цього моменту та по теперішній час [PERSON] безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном. При оформлені договору купівлі-продажу, працівники Товарної Біржі «Інтеграл» роз'яснили, що всі правочини, в тому числі і даний договір купівлі-продажу, які були вчинені і зареєстровані товарною біржею, не підлягають нотаріальному посвідченню у відповідності до приписів Закону України «Про товарну біржу», тому, [PERSON] вважав, що встановлені законом вимоги щодо форми вчинення правочину і його посвідчення було додержано до того моменту, поки не було порушено питання про можливість відчуження квартири. На даний час, при зверненні до нотаріуса, йому було роз'яснено, що він не зможе провести відчуження своєї квартири, тому що під час вчинення правочину не було додержано вимог закону щодо нотаріального посвідчення правочину. Таким чином, вищевказаний договір купівлі-продажу на момент його вчинення повинен був бути посвідчений нотаріально. Позивач просить суд: визнати за ним - [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: вул.Центральна (Леніна) буд. 25 кв.54, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область. В судове засідання позивач не зявився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. В судове засідання представник позивача в особі [PERSON] не зявився, але надала заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Представник Василівської районної державної адміністрації Запорізької області та представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у сукупності, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав законної сили з 01.01.2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до правовідносин, які є предметом даного позову, суд вважає необхідним застосовувати норми, як ЦК України 1963 року, так і ЦК України 2004 року. Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 04.08.2000 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, яка розташована за адресою: вул.Центральна (Леніна), буд. 25 кв. 54, м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області. Договір був укладений та зареєстрований на Товарній біржі «Інтеграл». При цьому, сторони досягли згоди відносно всіх істотних умов договору, копія договору є у справі. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України „Про товарну біржу, членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасникичлени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 47 ГК України\~(1963)\~ЦК України, \~якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах при визнання угод недійсними», суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонам не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.227 ЦК України 1963 року, який діяв на час укладення угоди, яка є предметом позову, договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Таким чином, зазначена угода повинна була бути посвідчена нотаріально. На даний час позивач не має можливості у інший спосіб, крім судового, оформити своє право на квартиру, тому, відповідно до ст..392 ЦК України, він звернувся до суду з даним позовом. Отже, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: вул.Центральна (Леніна), буд. 25 кв.54, м. Дніпрорудне, Василівський район, Запорізька область. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved