Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що в квартирі [ADDRESS] постійно проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] В процесі спільного користування нерухомістю між сторонами виникли непорозуміння. Через неможливість врегулювання виниклих питань, [PERSON] звернулась з позовом до суду, в якому просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] згідно технічного плану квартири наступним чином: [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, площею 11,6 кв.м; [PERSON] та [PERSON] виділити в користування житлову кімнату, площею 16,9 кв.м.; виділити в спільне користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, що розташовані у спірній квартирі. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, але від представника позивача надійшла заява про підтримання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, але від особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, але від особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого позову - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що в двокімнатній квартирі [ADDRESS], загальною площею 44,0 кв.м., постійно проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Квартира належить на праві часткової власності в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23693143 від 27 серпня 2009 року, номер запису 35 у книзі №727пр-96. Крім того, право власності сторін у рівних частках на квартиру [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 липня 2009 року [NUMBER]. Відповідно до довідки КП «Міське агентство з приватизації житла» від 10 липня 2009 року №1187м [PERSON], [PERSON], [PERSON] приватизували в рівних частках двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Згідно з довідкою від 02 жовтня 2017 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 355 ч.ч.1,2 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). При цьому, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Як вказує ст. 356 ч.1 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Як регламентує ст. 364 ч.ч.1-3 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Судом звернуто увагу на той факт, що позасудовим шляхом між сторонами питання щодо спільного користування нерухомим майном вирішено не було, у зв'язку із чим сторона позивача і звернулась із даним позовом до суду, просила визначити порядок користування відповідним майном. Дійсно, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Жодного доказу на підтвердження викладених обставин у позовній заяві щодо спроб виселити позивача відповідачами не надано. Крім того, не надано належних доказів, які б підтверджували технічний стан вказаної квартири та надали б змогу виділити у користування позивача саме кімнату, загальною площею 11,6 кв.м., розташовану у квартирі [ADDRESS]. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні вказаного позову.

Outcome: dismissed