Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. В даний час сторони проживають окремо, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що ніде не працює, тому може сплатити аліменти позивачці на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісяця. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 01 квітня 2009 року. Сторони в даний час проживають окремо. Неповнолітня [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Костичанівської сільської ради Новоселицького району № 576 від 27 серпня 2014 року та сторонами не оспорюється. Відповідно до довідки Новоселицької амбулаторії загальної практики - сімейної медицини № 1285 від 03 вересня 2014 року, неповнолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку як часто хворіюча дитина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вказаних обставин, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини нарівні із матір'ю, тому суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача та враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений його дохід, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини та відповідача, відсутність у платника аліментів, який є здоровим та працездатним, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, позивачка зазначила, що відповідач зобов'язаний на рівні із нею матеріально забезпечити дитину та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що неповнолітня дитина потребує, а відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 1000 гривень щомісяця. Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 600 гривень щомісяця. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 28 серпня 2014 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: partial