Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд скасувати арешт майна, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві (далі - ВДВС) 15 червня 2010 року в межах виконавчого провадження ВП №9935385 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 17.07.2009 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №2-367-1/09 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] і стягнуто з останньої заборгованість в сумі 167 419,25 грн. В той же час, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-367-1/09, виданого 15.01.2010 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу. 28.05.2010 ВДВС винесло постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Запис про накладення арешту під №9935385 15 червня 2010 року було внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 19.08.2010 ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В свою чергу, виконавче провадження знищено, оскільки відповідно до вимог п. п. 9.9, 9.10, 9.13 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративних стягнень, строк зберігання яких 1 рік. Зазначені обставини, за твердженням позивача, порушують її право власності, а саме розпорядження належним на праві власності майном, при цьому, наводить положення ч.1 та ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яким в разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника знімається (а.с.3-4) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, наголосила, що позов підтримує в повному обсязі (а.с.33) В ході судового розгляду представник ВДВС Цапенко С.М. не заперечувала проти того, що на даний час провадження, в межах якого арешт було накладено, завершено, проте яким чином на даний час скасувати оспорювану постанову не знає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, судовим розглядом встановлено, що 17.07.2009 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №2-367-1/09 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] і стягнуто з останньої заборгованість в сумі 165 761,63 грн. та судові витрати (а.с.6) Згідно відповіді ВДВС від 09.07.2015 ДВ/25 з даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-367-1/09, виданого 15.01.2010 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу (а.с.7) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] накладено арешт нерухомого майна, підстав обтяження - постанова ВДВС ВП №17438531 від 28.05.2010 (а.с.8) Обтяження зареєстровано в Державному підприємстві «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України під №9935385 15 червня 2010 року З матеріалів справи також вбачається, що 12.02.2010 ВДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-367-1/09, виданого 15.09.2010 Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості, ВП №17438531 (а.с.21) 28.05.2010 в рамках вищезазначеного ВП винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою на все майно боржника [PERSON] накладено арешт та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке їй належить (а.с.23) 19.08.2010 ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки була встановлена відсутність у боржника [PERSON] майна, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Також зазначено, що повторно виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання в строк до 19 серпня 2013 року (а.с.25-26) В судовому засіданні 28.09.2015 представник відповідача зазначила про те, що на даний час вищезазначений виконавчий лист не перебуває на примусовому виконанні. Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до вимог п. п. 9.9, 9.10, 9.13 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративних стягнень, строк зберігання яких 1 рік. Таким чином, під час судового розгляду знайшли підтвердження обставини знищення вищезазначеного виконавчого провадження, а також перебування майна позивача під обтяження вже без достатніх підстав. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, саме сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Зважаючи на те, що право розпорядження є окремим складовим права власності, то перебування майна під арештом, зокрема, із забороною ним розпорядження за відсутності будь-яких обтяжень чи виконавчих проваджень, порушує права позивача у справі. Завершення ж виконавчого провадження і знищення його матеріалів, позбавляє також позивача можливості вирішити це питання шляхом звернення до ВДВС із винесенням відповідної постанови, зокрема, про скасування відповідної постанови. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved