Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому просить суд з урахуванням зменшення позовних вимог стягнути з [PERSON] на свою користь 3 500,00 грн., які остання повинна була повернути на підставі договору оренди жилого приміщення та безпідставно набуті кошти в розмірі 600,00 грн. та з [PERSON] - безпідставно набуті кошти в сумі 800,00 грн., вирішити питання про судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Так, 30.10.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди житлового приміщення (далі - Договір) - квартири [ADDRESS], згідно якого зазначена квартира надавалася позивачу та його матері для проживання. Під час підписання Договору [PERSON] була передана сума 7 000,00 грн., що вона засвідчила власноручним написанням розписки, з яких 3 500,00 грн. - орендна плата за період з 30.10.2014 по 30.11.2014, а решта 3 500,00 грн. - «застава», що підлягали поверненню після закінчення терміну дії Договору в квітні 2015 року. Позивач стверджує, що добросовісно виконував умови, укладеного Договору, сплачував не тільки орендну плату, а й комунальні платежі. 22.06.2015 відповідачі повідомили позивача про те, що розмір орендної плати ними в односторонньому порядку збільшується, з чим не погодився позивач і прийняв рішення припинити проживати в квартирі. Однак, стверджує позивач, при звільненні житла грошові кошти, сплачені ним як «застава» та частково сплачені суми оренди за липень 2015 року повернуті йому не були. Вважаючи ці кошти безпідставно набутим майном, просить їх стягнути з відповідачів. Також позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідачі гроші повертати йому не збираються, про що свідчить ігнорування з їх сторони його письмових листів-претензій та телефонних дзвінків (а.с.3-5, 49) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.45-48) Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує, додав посилання на правову підставу стягнення грошових коштів ст.525ЦК України - одностороння відмова від своїх зобов`язань за договором (а.с.49) Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних правовідносин сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе постановити рішення в порядку заочного провадження, з урахуванням думки позивача, яка проти цього не заперечує у відповідності до положень ст. ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання в ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається в письмовій формі (ч.1 ст.811 ЦК України) Розмір плати за користування житлом встановлюється в договорі найму житла (ч.1 ст.820 ЦК України) Одностороння зміна умов найму не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.2 ст.820 ЦК України) Відповідно до ч.1 ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Так, з матеріалів справи вбачається, що 30.10.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди жилого приміщення, згідно умов якого орендодавець ([PERSON]) зобов`язується передати у тимчасове користування квартиру [ADDRESS], яка належить орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, а орендар ([PERSON]) - сплачувати орендну плату в сумі 3 500,00 грн. щомісячно та комунальні послуги (а.с.6) Згідно п.1.5 Договору строк його дії до 30.04.2015. Дострокове розірвання Договору може мати місце за згодою сторін із попередженням другої сторони не менш ніж за 1 місяць, або в односторонньому випадку в разі затримки оплати за користування житлом (п.1.4 Договору) В разі якщо жодна із сторін по закінченню строку дії Договору не заявить про намір припинити відносини за Договором, то строк дії останнього пролонгується на визначений строк за згодою сторін на підставі додаткової угоди (п.1.6 Договору) Також пунктом 2.2 Договору було передбачено, що під час укладення Договору позивач передає відповідачу 7 000,00 грн., з яких 3 500,00 грн. - орендна плата за перший місяць, а друга частина - страхова сума, яка має бути повернута після закінчення строку оренди. Згідно розписки від 30.10.2014 [PERSON] прийняла від позивача 7 000,00 грн. за вищезазначеним Договором (а.с.7) Наявні в матеріалах справи розписки [PERSON] та [PERSON] свідчать про те, що позивач передавав останнім грошові кошти як орендну плату та сплачував комунальні послуги (а.с.8-9), останнє підтверджується і наданими позивачем квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с.13-31) Відповідачі як зазначено судом вище своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалися, обов`язок представити суду докази своїх заперечень в разі їх наявності також не виконали. Таким чином, суд виходить виключно з представлених позивачем доказів. За відсутності в матеріалах справи згідно п.1.6 Договору додаткової угоди до Договору, в якій би строк дії основного Договору було продовжено, суд виходить із того, що строк дії основного Договору закінчився 01.05.2015. В той же час, позивач не заперечує, що в травні та червні 2015 року він продовжив проживати у вищезазначеній квартирі, сплачувати по 3 500,00 грн. за місяць за проживання та комунальні послуги. 30.06.2015 квартира була звільнена позивачем, тому що відповідачі заявили про таку необхідність, оскільки сторонами не було узгоджено умови подальшого проживання в квартирі. Проте, сума в розмірі 3 500,00 грн., яка передавалася [PERSON] під час укладення Договору позивачем в якості страхової суми і яка як прямо передбачалося в Договорі мала бути повернута позивачу після закінчення строку оренди повернута не була. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, в матеріалах справи знайшли своє підтвердження обставини невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором, відтак сума в розмірі 3 500,00 грн. має бути стягнута з неї на користь позивача в судовому порядку. Зважаючи на те, що договірні відносини між сторонами припинилися в травні 2015 року, то суд вважає обґрунтованими доводи позивача про необхідність стягнення з відповідачів грошових коштів, які були ними отримані в подальшому на підставі ст.1212 ЦК України. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Так, позивач не порушує питання про стягнення будь-яких сум за період свого проживання у вищезазначеній квартирі за період травень-червень 2015 року, хоча відповідна угода між сторонами і не була підписана. В той же час, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошові кошти в сумі 600,00 грн., які були сплачені останній 05.06.2015, та з відповідача [PERSON] на свою користь 800,00 грн., які були сплачені останньому (500,00 грн.) 12 та (300,00 грн.) 19 червня 2015 року, про що свідчать їх підписи про отримання на розписці (а.с.9) Такі вимоги є також обґрунтованими та підлягають задоволенню судом. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню і сума сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved