Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що на підставі договору дарування від 16 червня 1993 року він набув у власність житловий будинок №9 по вул. Островського в м. Вознесенську Миколаївської області. Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,100 га., призначеній для його обслуговування. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] (який помер 29 липня 1999 року). Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані та яка належить відчужувачу майна, а тому [PERSON] просив визнати його власником земельної ділянки, площею 0,100 га., розташованої по вул. Островського, 9 в м. Вознесенську Миколаївської області, призначеної для обслуговування житлового будинку. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, проте від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача та представників сторін, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову представником відповідача не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16 червня 1993 року, реєстр. №958 [PERSON] набув у власність житловий будинок №9 по вул. Островського в м. Вознесенську Миколаївської області. Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,100 га., призначеній для його обслуговування. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] (який помер 29 липня 1999 року). Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Разом з тим, згідно п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. За таких обставин суд вважає вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved