Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

В позові зазначено, що [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, номер державної реєстрації 21681 НР, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (серія ОІС №645455 від 15 липня 2004 року). Під час підготовки документів для продажу автомобіля виявилось, що відповідно до витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна №57651019 від 27 листопада 2018 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50587830 від 08 квітня 2016 року ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області накладено арешт на рухоме майно, згідно постанови №3/311/890/2015, виданої 04 листопада 2015 року Василівським районним судом Запорізької області. Боржником у вищевказаному витязі вказаний [PERSON], який мешкає за адресою: село Широке, вулиця Чапаєва, будинок 12, ідентифікаційний номер [NUMBER]. Предметом обтяження за вищевказаною постановою став автомобіль позивача. [PERSON] вказав, що жодного відношення до вказаної постанови не має і не є стороною будь-якого судового або виконавчого провадження. На звернення позивача до Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області йому було повідомлено, що він не є стороною виконавчого провадження. Відповідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у службі перебував виконавчий документ №3/311/890/2015 від 04 листопада 2015 року, виданий Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] судового збору на користь держави в сумі 243,60 грн., в якому зазначено ідентифікаційний номер позивача. У звязку з тим, що на даний час провадження знищено, стан виконання документу невідомий, а перевірити достовірність винесеної державним виконавцем постанови неможливо, позивачу було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання про зняття арешту з належного йому майна. З огляду на викладене, позивач просить суд зняти арешт з рухомого майна, а саме: автомобіля ВАЗ 21074, 2003 року випуску, ХТА21074031816302, номер державної реєстрації 21681 НР, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №50587830 від 08 квітня 2016 року. В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача Василівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, проте до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та заперечення на позов з підстав неможливості зняття арешту з майна через відсутність виконавчого провадження у звязку зі знищенням (а.с. 14-15). Третя особа в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль ВАЗ 21074, 2003 року випуску, ХТА21074031816302, номер державної реєстрації 21681 НР, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ОІС №645455 від 15 липня 2004 року (а.с.7). Згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна №57651019 від 27 листопада 2018 року, наданого Запорізькою філією державного підприємства «Національні інформаційні системи», на автомобіль ВАЗ 21074, 2003 року випуску, ХТА21074031816302, номер державної реєстрації 21681 НР, який належить [PERSON], накладено арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50587830 від 08 квітня 2016 року, винесеної головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] (а.с.8). Відповідно до повідомлення Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 28528/9 від 04 грудня 2018 року, на виконанні відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, перебував виконавчий документ №3/311/890/2015, виданий 04 листопада 2015 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON], РНОКПП [NUMBER], місце проживання: [INFO], судового збору на користь держави у розмірі 243,60 грн. В межах виконавчого провадження державним виконавцем 08 квітня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника. 28 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що транспортний засіб, який належить боржнику та який оголошено в розшук, протягом року з дня оголошення розшуку, який здійснювався органами національної поліції, не виявлено. У звязку закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень, який становить 3 роки, вказане виконавче провадження знищено (а.с.9). Згідно картки платника податків, позивачу присвоєно РНОКПП [NUMBER] (а.с. 5), який помилково був до відповідних документів під час арешту майна боржника [PERSON]. З постанови Василівського районного суду Запорізької області №3/311/890/2015 від 09 жовтня 2015 року встановлено, що [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 3\~400 грн. та стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків постанова не містить. Постановою державного виконавця від 28 грудня 2016 року виконавчий документ про стягнення [PERSON] судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. повернуто стягувачу. Приймаючи до уваги, що арешт на належне позивачу майно у вигляді транспортного засобу накладався в межах виконавчого провадження про стягнення боргу зі сторонньої особи, виконавче провадження на теперішній час знищене, арешт на автомобіль позивача не знятий, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на належне йому на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з вищевказаного рухомого майна. Посилання відповідача на неможливість зняття арешту через відсутність у відділі ДВС виконавчих проваджень, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки існування самого арешту на майно позивача не оспорювалося відповідачем, а відсутність виконавчих проваджень не свідчить про відсутність порушення прав позивача накладенням такого арешту

Outcome: approved