Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

В серпні 2015р. [PERSON] (Позивч) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Державного підприємства «Укртранснафтопродукт»(Відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В судовому засіданні 12.10.2015р. Позивач збільшив позовні вимоги, обґрунтовуючи це тим, що працював в ДП «Укртранснафтопродукт» згідно з наказом від 05.11.2007 року № 103-к про зарахування на посаду головного бухгалтера за сумісництвом з посадовим окладом згідно штатного розпису. Згідно з наказом від 01.02.2011 року № 02/01-к по ДП «Укртранснафтопродукт» поряд із своєю основною роботою він виконував додаткову роботу передбачену посадою директора з економічних питань, в результаті чого була встановлена доплата в розмірі 50% від посадового окладу директора з економічних питань. 09.09.2011 року наказом № 42-к позивача було звільнено з роботи з 16.09.2011 року за згодою сторін. При звільненні позивачу було надано довідку ДП «Укртранснафтопродукт» від 09.09.2011 року № 09/01 про нараховані суми, які належать позивачу при звільненні. Однак в день звільнення відповідачем не було проведено розрахунок з позивачем за час з 01.09.2011 року по 16.09.2011 року у сумі 1832,47 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 8067,84 грн. Враховуючи викладене, позивач звертався до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з відповідача вказаних вище сум та рішенням вказаного суду від 17.05.2012р. такі вимоги було задоволено і стягнуто з відповідача на його користь 9900,31 грн. Однак, відповідачем не було виконано вказаного рішення суду, внаслідок чого позивач в жовтні 2011 року, у березні 2012 року та у вересні 2012 року звертався до Шевченківського районного суду м.Києва з позовами до відповідача, в яких просив стягнути на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку. Рішеннями вказаного суду, що набрали законної сили, має бути стягнуто з відповідача - ДП «Укртранснафтопродукт» на користь позивача [PERSON] загальну суму в розмірі 90 815,10 грн., однак, 21.08.2015 року позивачем отримано кошти від відповідача в розмірі 90 361,08 грн., що на 454,02 грн. менше ніж передбачено вищевказаними рішеннями суду. Таким чином, має місце неповна виплата вказаної вище суми та вбачається затримка повного розрахунку при звільненні за період з 26.12.2012 року по 12.10.2015 року, що становить 133 299,30 грн. В судовому засіданні Позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Представник Відповідача Руденко Є.С. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог. Пояснив, що в ДП «Укртранснафтопродукт» було змінено Генерального директора відповідно до наказу №90-к/к від 04.06.2014 року (копію якого сторона долучила до матеріалів справи), який не був обізнаний про наявність вказаної заборгованості. Крім того, раніше на вказаному підприємстві була відсутність грошових коштів для виконання вищевказаних рішень судів, однак станом на 20.08.2015 року позивачу сплачені кошти в розмірі 90 815,10 грн. що підтверджується копією платіжного доручення від 20.08.2015 року №1019. Дана обставина свідчить про виконання обов'язку по сплаті грошових коштів Позивачу, покладеного на Відповідача вищевказаними рішеннями суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач відповідно до наказу по ДП «Укртранснафтопродукт» №103-к від 05.11.2007р. був призначений на посаду головного бухгалтера ДП «Укртранснафтопродукт» за сумісництвом із посадовим окладом згідно штатного розпису з 05.11.2007 року (а.с.6). Відповідно до наказу по ДП «Укртранснафтопродукт» №02/01-к від 01.02.2011 року головний бухгалтер [PERSON] з 01.02.2011 року за його згодою виконував додаткову роботу передбачену посадою директора з економічних питань. Встановлено з 01.02.2011 року [PERSON] доплату за суміщення посад головного бухгалтера та директора з економічних питань в розмірі 50% від посадового окладу директора з економічних питань (а.с.7). Відповідно до наказу по ДП «Укртранснафтопродукт» №42-к від 09.09.2011 року головного бухгалтера [PERSON] звільнено з роботи за згодою сторін згідно з п.1 ст. 36 КЗпП України (а.с.8). Відповідно до довідки виданої [PERSON] від 09.09.2011 року № 09/01 про нараховані суми, належні при звільненні, які підлягають виплаті, а саме: заробітна плата за період з 01 по 16 вересня 2011 року у сумі 1832,47 грн.; компенсація за невикористану відпустку у сумі 8067,84 грн.; невідшкодовані витрати підзвітній особі підприємства у сумі 18 746,59 грн. (а.с.9). Відповідно до копії довідки про заробітну плату [PERSON] від 09.09.2011 року, вбачається загальний дохід останнього за період з жовтня 2010 року по вересень 2011 року в розмірі 48 668,32 грн. (а.с.12). Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 16.03.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва позовні вимоги [PERSON] до ДП «Укртранснафтопродукт» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, невідшкодованих витрат підзвітній особі - задоволено. Стягнуто з ДП «Укртранснафтопродукт» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 17.09.2011р. по 21.11.2011р. в розмірі 27 518,79 грн. (а.с.13-14). 17.05.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва позовні вимоги [PERSON] до ДП «Укртранснафтопродукт» про стягнення грошових коштів належних працівникові при звільненні - задоволено. Стягнуто з ДП «Укртранснафтопродукт» на користь [PERSON] кошти в розмірі 9900,31 грн. (а.с.10-11). 20.06.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва позовні вимоги [PERSON] до ДП «Укртранснафтопродукт» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку - задоволено. Стягнуто з ДП «Укртранснафтопродукт» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 22.11.2011р. по 29.03.2012р. включно у розмірі 17 163,00 грн. (а.с.15-17). 18.02.2013 року Шевченківським районним судом м.Києва позовні вимоги [PERSON] до ДП «Укртранснафтопродукт» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку - задоволено. Стягнуто з ДП «Укртранснафтопродукт» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 30.03.2012р. по 25.12.2012р. у розмірі 36 233,00 грн. (а.с.18-20). Рішеннями судів, в тому числі вказаним вище, встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача. Визначена відповідно до законодавства, складала 190,70грн.(а.с.20). Відповідно до копії виписки по рахунку позивача в ПАТ КБ «Приват Банк» від 17.09.2015 року, вбачається зарахування 21.08.2015 року коштів в розмірі 90 361,02 грн. з зазначенням в графі «Деталі операції» - «Для поповнення карткового рахунку_[NUMBER] [PERSON] ІПН [NUMBER] погашення заборгованості із заробітної плати [PERSON] (Рішення Шевченківського районного суду м.Києва у цивільних справах_2) перевод (кредитна часть)» (а.с.33). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно, оплата за роботу у неробочі дні входить до структури заробітної плати. Розмір оплати за роботу у неробочі дні визначений ст. 107 КЗпП України та передбачає, що робота у святковий і неробочий день (ч. 4 ст. 73) оплачується у подвійному розмірі. Згідно ст.47 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з частиною першою статті 117 КЗпПУ в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно абз.3 п.3 Розділу ІІІ Порядку обчислення заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995, № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Як зазначалось вище, середньоденна заробітна плата була визначена попередніми рішеннями Шевченківського районного суду м.Києва у справах за позовом позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі саме 190,70грн., а останній період за який стягнуто такий заробіток за затримку був до 25.12.2012р. і загальна сума, яка підлягала сплаті відповідачем на користь позивача становила 90 815,10грн. Дані обставини в силу положень ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. При цьому, з платіжного доручення № 1019 від 20.08.2015 року, наданого представником відповідача, підтверджується, що фактичним днем розрахунку відповідача з позивачем є 20.08.2015р., оскільки в цей день відповідачем сплачено на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 90 815,10 грн. (а.с.42). Доводи позивача про те, що відповідачем сплачено не вказану суму, а меншу - 90 361,08 грн., про що може свідчити виписка по картрахунку позивача, долучена ним до позову, судом не беруться до уваги, оскільки останнім не надано суду умов договору обслуговування картки ПАТ «КБ «Приват Банк» на рахунок якої було перераховано вказані кошти, що не дає суду підстав вважати що кошти в розмірі 454,02 грн. не було вирахувано як сплата за обслуговування вказаного грошового переказу чи будь-якого іншого відрахування за умовами договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що розрахунок позивача щодо суми заборгованості, розрахованої станом на 12.10.2015р., є неправильним, оскільки у судовому засіданні встановлено, що фактичним днем розрахунку відповідача з позивачем є 20.08.2015 року. Отже за розрахунком, проведеними судом, середній заробіток за час затримки розрахунку підлягає задоволенню за період з 26.12.2012 року по 20.08.2015 року становить - 125 862,00 грн.(660 днів*190,70грн.середньоденна заробітна плата). Таким чином суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розражунку за період з 26.12.2012 року по 20.08.2015 року в розмірі 125 862,00 грн. За змістом ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач надав суду належні та допустимі докази, довів суду їх переконливість, а також довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. Відповідач доводів Позивача не спростував та не довів суду переконливості своїх заперечень на позов. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також належність, допустимість, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до ДП «Укртранснафтопродукт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає задоволенню частково. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». Враховуючи наведене,

Outcome: partial