Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача розмір заявлених позовних вимог в частині стягнення аліментів зменшили. Суду пояснили, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між позивачем та відповідачем протягом останніх років погіршилось, що призвело до того, що вони не можуть проживати разом як сімя, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми. Між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Позивач переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідач на даний час офіційно не працює, хоча працездатний, інших осіб на утриманні немає. Тому остаточно просять суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмір по 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів в зменшеному розмірі визнав та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №071201 виданим 16 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 вересня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2011 року вересня місяця 16 числа зроблено відповідний актовий запис за №1304. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка Миронов, дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №168904 виданим 31 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 26 липня 2012 року в м.Рівне, про що 31 липня 2012 року складено відповідний актовий запис №2018. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від надання терміну для примирення представник позивача в судовому засіданні відмовився. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, та те, що протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Від надання терміну для примирення позивач в судовому засіданні відмовилася, перспектив для збереження сімї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 грудня 1355 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання сина, не приймає участь у його утриманні та вихованні, а також те, що розмір аліментів в сумі 1000,00 грн. відповідач визнав, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved