Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

В провадженні судді перебуває вищевказана справа за позовом Органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа Криворізький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради (надалі - позивач) зазначає, що малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , доставлені до КНП «Криворізька міська дитяча лікарня №4» КМР за актами органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах після повідомлень від сусідів, що мати вчиняє над ними фізичне насильство. У зв/язку з цим малолітніх було вилучено з родини та поміщено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР, а родину взято під соціальний супровід КМЦСССДМ, щодо матері - Металургійним ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 184 КупАП. Через низький виховний потенціал родини, ухиляння матері від утримання дітей, за висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дітей, малолітніх [PERSON] та [PERSON] було влаштовано на інтернатне відділення КЗО «Криворізька спеціальна школа «Перлина» ДОР, де вони знаходилися на державному утриманні п`ять днів на тиждень, з якого мати їх не забирала на віихідні через відсутність харчування. Враховуючи, що відповідач добровільно відсторонилась від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про них, про виявляє інтерес, Позивач вважає, що в інтересах дітей буде доцільне позбавити Відповідачку батьків сих прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей. В судове засіданні представник позивача з`явися, пояснив, що навесні 2020 року [PERSON] звільнилася з роботи, під час планового соціального інспектування та обстеження умов проживання родини, матері повторно було звернуто увагу про необхідність працевлаштування, з нею проводились профілактичні бесіди, які результату не дали, систематично покидає дітей у закладі «Перлина» ДОР» через відсутність харчування вдома. Зазначив, що на позовних вимогах наполягає та просить суд їх задовольнити. В подальшому позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав визнає, в частині стягнення аліментів заперечує, в зв`язку з тим, що офіційно не працевлаштована Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відомості про батька дітей записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00029557609 від 12.01.2021 року та № 00029557994 від 12.01.2021 року(а.с.9-10). З висновку виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , встановлено, що Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах після повідомлень від сусідів, що мати вчиняє над ними фізичне насилля. У зв`язку з цим малолітніх було вилучено з родини та поміщено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР на повному державному забезпеченні, а мати відмовляється забирати їх на виховання в родина та жодного разу не відвідувала. Заначені обставини свідчать про те, що мати свідомо злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.3). Відповідно до характеристики, наданої головою квартального комітету № 21 Металургійного району, [PERSON] проживає разом з малолітніми ді\-тьми з 2016 року, 3 2018 року на неї надходять скарги від сусідів про вчинення фізичного насилля у відношенні дітей. Вона стала не\-охайною, нестриманою у розмові, схильною до сварок. Постійного доходу не має (а.с.11). З матір`ю проводилася профілактична робота як з боку служби у спра\-вах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді так і з боку співробітників районного відділення поліції, яка належного результату не да\-ла. Гр. [PERSON] відмовляється виховувати та утримувати дітей, кидає їх у закладі освіти. Зазначені обставини свідчать про те, що мати свідомо злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.13,16). Також в матеріалах справи міститься Акт про обстеження умов проживання Відповідача від 17.06.2020 року, складеним головним спеціалістом служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті Ради, з якого вбачається, що з матір`ю проведена роз`яснювальна робота з приводу недопущення фізичного насилля відносно своїх малолітніх дітей та необхідності працевлаштування (а.с.19). Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] не бажає приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дітей. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитині забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2021 року у справі № 758/9706/18 (провадження № 61-17898св20). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також, при винесені рішення по суті спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав не є порушенням прав такого з батьків, оскільки згідно з ч. 1 ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дітей, а й свідомо передала свої обов`язки по вихованню дітей інтернатному відділенню, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує належного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дітей загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, а отже ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1,4 ст. 169 СК України встановлено, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Вказаними положеннями закону відповідачеві надано право на поновлення його батьківських прав у випадку доведення ним свого наміру та можливості здійснювати належним чином виховання та утримання свого сина (зокрема відбування ним покарання) та відповідності цього інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини.> Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідачів суд враховує, що відповідач є працездатною, діти самостійного джерела засобів до існування не мають, крім того відповідач не позбавлений права працевлаштуватись до Центру зайнятості. Посилання відповідача на те, що вона непрацевлаштовано, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути аліменти з Відповідача на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заява, а саме з 19.02.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, то з відповідача підлягає стягненню судові витрати за розгляд вимоги немайнового та майнового харектеру - позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів , що становить 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved