Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду по справі №569/10515/14-ц від 15 жовтня 2014 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4(однієї четвертої) частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття, до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) звернувся [PERSON] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що в нього змінився сімейний стан, погіршився стан здоровя та матеріальне становище. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Просив їх задовольнити, посилаючись на те, що він проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з громадянкою [PERSON], мають спільну доньку [INFO] та спільного сина, [INFO]. Крім того, зазначає, що мати його дітей знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і він є єдиним годувальником своєї сімї, яка складається з чотирьох осіб, та у звязку із зміною його сімейного стану, народженням сина, змінився і матеріальний стан, як платника аліментів. Стверджує, що такі життєві обставини поставили його сімю в скрутне матеріальне становище, так як сімя не має достатньо коштів щоб забезпечити собі нормальний рівень життя та дозволити купити найнеобхідніше. Додатково пояснив, що переніс в 2013 році операцію колінного суглобу, та після оперативного втручання залишились дегеративні зміни правого колінного суглобу, деформуючий артроз І-ІІ ступені, дегеративні зміни заднього рогу медіального меніска. Також, має кредитні зобовязання по договору іпотечного кредиту. З наведених обставин, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов не визнала. На свої заперечення вказала, що розмір аліментів, на утримання їхньої спільної з позивачем дитини [PERSON], вже було зменшено судом, згідно рішення від 15 жовтня 2014 року по справі №569/10515/14-ц, з 1/3 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача. Зазначає, що позивач працездатний, погіршення в його стані здоровя не має, отримує високу заробітну плату. Вважає, що з народженням сина в позивача, не погіршився матеріальний стан, оскільки мати цієї дитини отримує одноразову допомогу до трьох років. Натомість зазначає, що матеріальний стан позивача навпаки покращився, оскільки вона сплатила позивачу 270 800,0 (двісті сімдесят тисяч вісімсот) грн., в рахунок компенсації за частку, яке перебувало у їх спільній власності. Крім того, вказує, що позивачу на ПАТ Рівнеазот, де він працює начальником зміни, підвищено заробітну плату на 10% та встановлено надбавку до заробітної плати в розмірі 3 375,0 грн., що вважає також покращенням матеріального стану. Також, вказує що позивач житлом дитину не забезпечив, у вихованні їх спільної дитини обмежується виключно сплатою аліментів, ніяких додаткових витрат на виховання та розвиток дитини не несе. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2012 року по справі №1715/11232/12, було стягнуто з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 жовтня 2012 року до повноліття дитини. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2014 року по справі №569/10515/14-п., було змінено розмір аліментів та зменшено їх до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про народження дитини серія І-ГЮ №267861 від 09 листопада 2016 року позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. У звязку з народженням сина та зміною матеріального стану, просить зменшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу). Позивач у своїх поясненнях стверджує також, що у нього погіршився стан здоровя та він має кредитні зобовязання по договору іпотечного кредиту. На підтвердження обставин, якими ґрунтується позов, а саме народження дитини, погіршення стану здоровя та матеріального стану надав суду свідоцтво про народження дитини серія І-ГЮ №267861 від 09 листопада 2016 року та товарний чек від 31 січня 2017 року про придбання памперсів та серветок на суму 378,00 грн; договір іпотечного кредиту, договір поруки, згідно яких, слідує, що відповідно до договору поруки №100/2 від 19 березня 2014 року позивач є поручителем по іпотечному договору від 27 лютого 2008 року укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України та [PERSON]; епікризи про обстеження та лікування за 2013 рік, 2014 рік та 2015 рік, та результати обстеження магнітно-резонансної томографії від 22 жовтня 2014 року, згідно, яких слідує, що позивач в 2013 році переніс операцію колінного суглобу, та після оперативного втручання залишились дегеративні зміни правого колінного суглобу, деформуючий артроз І-ІІ ступені, дегеративні зміни заднього рогу медіального меніска; товарний чек від 02 березня 2015 року №92 про придбання препарату Остеніл на суму 3600,0 грн.; консультативне заключення ортопеда - травматолога від 21 квітня 2016 року про стан його здоровя. Відповідач надала суду докази про сплату позивачу коштів в сумі 270 800,0 грн. (двісті сімдесят тисяч вісімсот) грн. в рахунок компенсації за частку у спільному майні, що підтверджується документами: розпискою позивача від 15 червня 2016 року, мировою угодою від 15 червня 2016 року, заявою про визнання мирової угоди та закриття провадження у справ, також стверджувала, що позивач має високий заробіток, оскільки було підняття заробітної плати на 10% та встановлено надбавку позивачу у розмірі 3375,0 грн. до заробітної плати, про що позивач не заперечував, тому такі докази свідчать про покращення матеріального стану позивача. Стверджує також, що з моменту винесення судом рішення по справі №569/10515/14-ц від 15 жовтня 2014 року, стан здоровя позивача не погіршився, оскільки ним не надано про це обґрунтованих доказів. Таким чином, судом встановлено, що сімейний стан позивача змінився, однак жодних доказів про те, що у позивача суттєво змінилося майнове становище у бік погіршення при народжені сина, суду не надано. Також, суду не надано жодних належних та достатніх доказів в підтвердження доводів позивача про те, що він неспроможний виплачувати аліменти на дитину в розмірі зазначеному в рішенні суду. Проте, суд не може взяти до уваги посилання позивача стосовно погіршення в нього стану здоровя, а також наявність у позивача кредитних зобовязань, оскільки посилання на такі обставини позивачем були дослідженні в суді при розгляді справи №569/10515/14-ц від 15 жовтня 2014 року, яка була досліджена в даному судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Тому, зважаючи на обставини, які викладені вище суд визнає, що надані позивачем докази жодним чином не доводять тих обставин, які є підставою для зменшення розміру аліментів. У відповідності до ч. 3 ст.10; ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень\~ ст.182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Наведене свідчить про те, що підстави для зменшення розміру аліментів, відсутні. Згідно Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.ст.182, 192 СК України, суд прийшов до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про зменшення розміру аліментів На підставі ст. ст. 180,181, 182, 191, 192 СК України,

Outcome: dismissed