Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

В серпні 2017 року до суду звернувся [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду із позовом про визнання дій ПрАТ «Київобленерго» (надалі по тексту - відповідач 1) та Фастівського РП ПрАТ «Київобленерго» (надалі по тексту - відповідач 2) неправомірними в частині перевірки без дотримання вимог та визнання позивача винним у спричиненні збитків Фастівському РП ПАТ «Київобленерго» у зв»язку з підключенням мною електроустановок до електромережі постачальника із порушенням схеми обліку в будинку № [ADDRESS]; визнати дії відповідачів неправомірними в частині накладення на позивача штрафу в розмірі - 25 483,36 грн.; стягнути з ПрАТ «Київобленерго» та Фастівське РП ПрАТ «Київобленерго» моральну шкоду в розмірі - 25 000 гривень. Свій позов обґрунтовував тим, що працівниками відповідача в грудні 2016 року в належному його синам на праві власності домоволодінні було неправомірно проведено перевірку та складено Акт №К033026 про порушення Правил КЕЕН. Зазначив, що вказаний Акт про порушення був складений без присутності власників будинку на ім'я [PERSON], який в свою чергу не являється власником будинку. Вказаний акт із повідомленням про оплату було надіслано позивачу із зазначенням про укладений із померлою матір»ю позивача договору з постачання електроенергії. Між тим, власниками вказаного будинку є [PERSON], [PERSON], які там постійно проживають, а не він. Вказаний акт про порушення для виконання було надіслано позивачу та повідомлення про накладення штрафу. У відповідь на його заяву відповідачами було надіслано відповідь про існування заборгованість у розмірі боргу у зв»язку з підключенням електроустановок до електромережі постачальника із порушенням схеми обліку, тобто за вказаним актом про порушення. Між тим вказує, що на розгляді вказаного Акту про порушення він вказував про те, що власник будинку не він, але рішення про накладення штрафу все ж таки було винесено. Вказав, що акт справжнім власникам будинку - його синам в порушенням вимог постанови КМУ №1357 від 26.07.1999 року надіслано не було; на засідання комісії з розгляду питання про накладення штрафу фактично його примушували зізнатись у крадіжці електроенергії, а тому вважає, що нарахована заборгованості в розмірі 25483,36 грн. була без дотримання вимог закону. Зазначає, що він звертався із заявами про скасування штрафів, але жодного позитивного результату це не дало. В результаті чого, він перебуває у пригніченому стані тривалий час, у нього погіршився стан здоров»я у наслідок переживання про необхідність сплати незаконно нарахованого штрафу йому, звертався до лікарів. Вказані душевні страждання та переживання змінили його звичний спосіб життя у зв»язку з такими вимушеними обставинами, а тому йому заподіяна моральна шкода в сумі - 25 000 грн. Вважає дії працівників відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права із вказаним позовом. Ухвалою суду від 18.08.2017 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду. За заявою представника позивача та третіх осіб [PERSON] протокольною ухвалою суду від 07.09.2017 року було витребувано копію протоколу № 038 від 10.01.2017 року, фотоматеріали до Акту про порушення № К033026 від 17.12.2016 року, завірену копію Договору про користування електричною енергією № 050250057 від 24.04.2007 року укладеного з [PERSON], копію листа Борівської селищної ради № 02-31/551 від 08.09.2017 року, завірену копію Статуту ПрАТ «Київобленерго» та завірену копію Виписки з ЄДРПОУ, вказані документі були надані представником відповідача через канцелярію суду 20.09.2017 року. (а.с. 81-122). За клопотанням представника відповідача 06.12.2017 року Ухвалою суду було зупинено провадження у справі до набрання рішення законної сили у цивільній справі № 381/3021/17. Між тим, постановою Апеляційного суду Київської області від 01.02.2018 року вказана ухвала була скасована. Та справу було призначено в судове засідання за участю сторін на 20.03.2018 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з викладених підстав, просив його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача та третіх осіб [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з викладених підстав. Представник відповідача Радзієвська Н.А. в судовому засідання зазначила, що належним відповідачем у справі є ПрАТ «Київобленерго», оскільки Фастівський РП ПрАТ «Київобленерго» не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом, тому не може бути відповідачем у справі.Окрім того, підтримала свої письмові заперечення проти позову, Суду пояснила, що після смерті [PERSON] [INFO] року, з якою було укладено договір про користування електричною енергією, до відповідача з заявою до травня 2017 року про укладення договору ніхто зі спадкоємців не звертався. Також зазначила, що після скасування Судового наказу в 2016 році, працівниками «Київобленерго» було відключено енергопостачання до будинку позивача. При перевірці в грудні 2016 року працівниками ПрАТ «Київобленерго» було виявлено самовільне підключення енергопостачання до будинку. Під час вказаної перевірки був присутній позивач [PERSON], який не зазначав хто на даний час є власником будинку. У складеному Акті про порушення ставити свій підпис він відмовився. На засіданні комісії по розгляду Акту [PERSON] був присутній, але він не повідомив членам комісії про осіб, хто є власниками будинку і користуються ним на час виявлення порушення та не заперечував щодо користування ним електроенергією в будинку за вказаною адресою [ADDRESS]. Саме тому і було складено Протокол та відповідно проведено розрахунок завданих збитків за розкрадання електроенергії. Вказаний акт про порушення було отримано [PERSON] особисто, про що свідчить його підпис у акті у розділі 12 де жодних зауважень щодо цього висловлено не було, але сам акт [PERSON] підписати не захотів, що було засвідчено підписами 3-х представників електропостачальника при перевірці. Надання повного акту комісії із відміткою АМКУ та журналу засідань ПКЕЕН чинним законодавством не передбачено. З огляду на викладене, просила суд позовні вимоги залишити без задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов до наступного висновку. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 (далі Правила КЕЕН) і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562. Статтею 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що постачання електричної енергії - це надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживачами енергії відповідно до цієї статті є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2007 року між ЗАТ F.E.S «Київобленерго» правонаступником якого є ПрАТ «Київобленерго» та [PERSON] було укладено Договір №050250057 про користування електричною енергією побутовим споживачем за адресою [ADDRESS], якій належить 3/5 частин житлового будинку. Між тим, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті належний останній на праві власності будинок № [ADDRESS] успадкували її сини [PERSON] та [PERSON], які отримали у встановленому законом порядку Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2010 року, а саме по 1/2 частці кожен. Між тим, було встановлено та не заперечувалося сторонами, що відповідно до вимог п.27 Правил користування електроенергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року (надалі по тексту - Правила КЕЕН) у зв»язку з порушенням термінів сплати коштів за спожиту електроенергію 25.02.2016 року вказаний будинок в смт.Борова Фастівського району було відключено від електропостачання. Зважаючи на відсутність у відповідачів інформацію про смерть [PERSON], вказаний борг був облікований за нею як за особою, з якою в минулому був укладений договір на постачання електроенергії. Між тим, після смерті матері з заявою до ПрАТ «Київобленерго» про укладення договору на електропостачання до житлового будинку [ADDRESS] ніхто зі спадкоємців не звертався. Так, ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», встановлено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією. Як вбачається з вимог позовної заяви, то [PERSON] фактично не оспорює правомірності дій уповноважених осіб відповідача з встановлення порушення порядку користування електроенергією та самого факту безоблікового використання електроенергії, а у цьому позові він просить захистити, на його думку, порушене його право у тому, що акт про порушення 17.12.2016 року за №К033026 було складено саме на нього, який не є власником будинку чи користувачем, без з»ясування дійсного власника, яким є його сини; не було направлено акт дійсним власникам та питання про накладення штрафу було вирішено невірно, тобто позивач оскаржує до суду у цьому позові процедуру встановлення та накладення штрафу на нього як на винну у крадіжці електроенергії особу, не повідомлення про виявлене порушення, отримання акту та розгляду питання на засіданні комісії питання про накладення штрафу на нього. За умовами ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вже зазначено вище 25.02.2016 року вказаний будинок було відключено від електропостачання за не оплату боргу за користування електроенергією. В п.2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999 року № 1357 /зі змінами/, роз'яснено, що самовільне підключення, це споживання електричної енергії без укладення з енергопостачальником договору про користування електричною енергією або підключення з порушенням цих Правил. Вирішуючи справу в межах позовних вимог слід зазначити, що дійсно 17.12.2016 року представниками Фастівського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» при проведені перевірки дотримання споживачами Правил КЕЕН, за адресою: [ADDRESS], було виявлено факт порушення п.48 Правил НЕЕК, а саме самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електромережі постачальника з порушенням схеми обліку, про що у відповідності до п.53 Правил НЕЕК було складено Акт про порушення №К 033026 від 17.12.2016 року, який був підписаний трьома представниками енергопостачальника. В Акті зазначено, що від надання пояснень та від підпису [PERSON] відмовився. Як вбачається з наявного в матеріалах справи Протоколу № 038, то 10.01.2017 року по розгляду Акту №К033026 відбулося засідання комісії, де було прийнято рішення про проведення розрахунку обсягу спожитої та неврахованої електроенергії на підставі п.53 ПКЕЕН та пп.3.1.5 Методики, за яким сума завданих збитків за період з 26.02.2016 року по 17.12.2016 рік становить - 25483,34 грн. Пунктом 53 Правил передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. На підставі акту енергопостачальник має право відповідно до Методики визначити величину електричної енергій не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією. Пунктом 3.5 вказаної Методики, передбачено, що у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 3.1 цієї глави у разі виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, та порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії Wдоб.с.п. (кВт·год) через проводи, якими здійснене самовільне підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою (2.7) Методики. Згідно з підп. 2.7. Методики, для розрахунку загального обсягу самовільно спожитої електричної енергії за Дпер береться сумарна кількість днів у періоді від дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення до дня усунення самовільного підключення. Судом встановлено, що 19.01.2017 року було проведено розрахунок по Акту порушення ПКЕЕ №033026 від 17.12.2016 р. на суму 25483,34 грн. і як вбачається з повідомлення про оплату за січень 2017 року від 11.01.2017р. було отримано [PERSON] (а.с.16-17). Як вбачається з досліджених в суді письмових доказів, то представники відповідача під час проведення перевірки вручили акт перевірки третій особі [PERSON], ототожнивши його із користувачем електроенергії в [ADDRESS], а він, будучи присутнім під час проведення перевірки в будинку, фактично допустивши представників, та на розгляді цього ж питання про порушення комісією не повідомив про його належність іншим особам, а саме позивачу. З огляду на це, представники відповідача не знали та могли знати про те, що [PERSON] не є користувачем будинку, а тому їх дії під час проведення перевірки є правомірними, оскільки вчинені у відповідності до вказаних вимог Правил НЕЕК. Зворотного стороною позивача доведено не було. Згідно абз.2 п.35 Правил НЕЕК енергопостачальник має право відключити побутового споживача у разі розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження засобу обліку та зриву пломби, порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. За умовами п.36 відновлення постачання електричної енергії побутовому споживачу здійснюється протягом трьох робочих днів у містах та п'яти робочих днів у сільській місцевості після оплати витрат на повторне підключення, усунення виявлених порушень та/або відшкодування збитків, завданих електропостачальнику (електророзподільному підприємству), крім випадку, коли електроустановку побутового споживача відключено у зв'язку з наявністю заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію. Енергопостачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією, як передбачено п.37 Правил КЕЕН. За умовами п.48 Правил НЕЕК побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку; пошкодження засобу обліку, тощо. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вказані вимоги законодавства та встановленні порушення з боку користувачів в будинку в [ADDRESS], спочатку не виконання обов»язку по сплаті боргу за користування, а в подальшому за розкрадання електроенергії, суд вважає правомірні дії уповноважених осіб відповідачів по відключенню вказаного будинку від електропостачання як в лютому 2016 року, так за наслідками проведеної в подальшому перевірки в грудні 2016 року. Крім того, за умовами повідомлення про оплату за січень 2017 року за вказаним актом про порушення штрафу було накладено на [PERSON], а не на позивача, хоч він і отримав вказаний акт спочатку. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2018 року, позов ПрАТ «Київобленерго» було задоволено частково та солідарно стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» в рахунок відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення Правил користуванням електричною енергією для населення, суму у розмірі 25483 грн. 34 коп. та стягнуто в рівних частинах сплачений судовий збір, а саме по 800 грн. з кожного. Відтак, позивачем жодним чином не доведено порушення його прав внаслідок проведення перевірки за зазначеним актом про порушення, визнанням штрафу та заборгованості, а відтак таке право не підлягає судовому захисту у визначений позивачем спосіб. За ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змістом ст.15 та ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09.10.1979 року у справі «Артіко проти Італії» (пункт 35) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Розглянувши позовні вимоги у зазначеному у позові обсязі із врахуванням їх викладення у резолютивній частині позову, суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки вказаними діями уповноважених осіб відповідача права позивача жодним чином порушено не було, наслідком чого є відмова в задоволенні позову в повному обсязі. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає серед іншого у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п.п.9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. З аналізу змісту вимог вказаних норм законодавства вбачається, що обов»язковою умовою для відшкодування моральної шкоди є наявність вини у її вчиненні, але у даному випадку вини відповідачів у заподіянні позивачу моральної шкоди встановлено не було, що є наслідком відмови у задоволенні позовних вимог і в цій частині. Крім того, сторона позивача просила звільнити від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушення їх прав. Відповідно до п.п.18, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Як передбачено вказаним Законом Договір це - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами у справі жодних договірних відносин не було укладено, а тому підставі для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» не вбачається. Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України та з урахуванням вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір, що діяв на момент подання позовної заяви до суду, а саме в сукупності за усі заявлені позовні вимоги в розмірі 1920 грн.. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШПерехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області. Враховуючи викладене,

Outcome: approved