Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідача надати позивачу певну інформацію на адвокатський запит, яка надана не була, а також зобов`язати надати документи, які адвокат витребовувала, але не отримала, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні наступним. Так, позивач зазначає, що вона є адвокатом, в липні 2015 року уклала договір із [PERSON] на виконання якого звернулася із адвокатським запитом до відповідача, проте, останній проігнорував її вимоги і не надав жодної відповіді. Така поведінка відповідача за твердженням позивача є грубим порушенням її прав як адвоката, які вона має згідно із положеннями Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Представник відповідача категорично заперечував проти задоволення позову. Визнав, що дійсно позивач направляла відповідачу адвокатський запит, на який відповідач надав відповідь у термін, встановлений законом. Інше питання, що відповідь була негативною, тобто відповідач пояснив, що надати витребовувані документи не має можливості, оскільки інформація, яку вони містять є конфіденційною, отже відповідач висловив свої побоювання з приводу того, чи дійсно [PERSON] надав згоду позивачу на їх витребування. Як стверджує представник відповідача в подальшому адвокату була надана вичерпна інформація за її запитом та після встановлення дійсної згоди її довірителя направлені і витребовувані документи. В свою чергу, позивач в ході судового розгляду не заперечувала той факт, що документи були направлені, проте зауважувала, що не їй, а її клієнту. В той же час, під час виступу в дебатах заявила, що просить суд повернути їй хоча б судові витрати. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що 24.07.2015 адвокат Лежух Т.І. направила адвокатський запит до ТОВ «Астеліт», в якому просила надати інформацію про те, чи проводиться службове розслідування щодо начальника департаменту управління прийняттям та дозвільного супроводження мережі ТОВ «Астеліт» - [PERSON] якщо таке службове розслідування на даний момент дійсно проводиться стосовно останнього, надати копію акту/наказу з зазначенням підстав його проведення, надати копії наступних документів, а саме копію контракту/трудового договору, що був укладений між ТОВ «Астеліт» та [PERSON] копію посадової інструкції щодо посадових обов`язків начальника департаменту управління прийняттям та дозвільного супроводження мережі ТОВ «Астеліт» - [PERSON] (а.с.6-8) При цьому, до запиту долучено копію адвокатського свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру. Згідно договору №22-07/15 про надання правової допомоги адвокат Лежух Т.І. і [PERSON] домовилися про те, що адвокат буде надавати своєму клієнтові правову допомогу і здійснювати захист його інтересів (а.с.10) 30.07.2015 ТОВ «Астеліт» направило позивачу відповідь на її запит за №3404, з якого вбачається, що вони не можуть надати запитувану інформацію, оскільки вона є конфіденційною, це інформація, яка стосується трудових відносин ТОВ «Астеліт» з конкретним працівником, а пересвідчитися в тому, що [PERSON] надав таку згоду відповідач за представленими адвокатом документами не має можливості (а.с.12) 07.08.2015 позивач направила відповідачу заяву, в якій вимагала надати можливість відповідачу ознайомитися із особовою справою [PERSON] (а.с.37-38) Також 07.08.2015 позивач направила відповідачу ще один запит аналогічного першому запиту змісту (а.с.42-44) 13.08.2015 відповідач знову направив позивачу лист-відповідь №3613, згідно якої ТОВ «Астеліт» повідомило про те, що не має можливості пересвідчитися в тому, що [PERSON] надав змогу на витребування певної інформації і конкретних документів щодо себе. Більше того, зазначено, що з метою дотримання режиму доступу до відповідної інформації та належного підтвердження вказаної згоди відповідачем направлено відповідний запит самому [PERSON], чи погоджується він на розголошення такої інформації (а.с.35, 36) Так, відповідно до ч.2 ст.34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» керівники підприємств, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані надати адвокату відповідну інформацію та копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Судом достовірно встановлено та не оспорюється сторонами те, що ні копія вищезазначеного договору, ні витяг з нього до запиту не долучався. Відтак підстав стверджувати, що відповідач необґрунтовано відмовив у відповіді на запит немає. Інша справа, що позивач таким чином формулює підстави позову, що відповідач нібито взагалі не надав відповіді на запит, що як зазначено судом вище, не відповідає дійсності. Відповідно до додатку №3 «Класифікатор конфіденційності даних» «Політики управління ризиками та активами інформаційної безпеки» дані про працівника (банківський рахунок, адресу, ІПН деталі тощо), зарплата, преміальні виплати, оцінки результативності тощо є конфіденційною інформацію на ТОВ «Астеліт» з обмеженим доступом (а.с.54-62) Представник відповідача навпаки акцентував увагу суду і учасників судового розгляду на тому, що відсутність в ордері посилання на договір, укладений між адвокатом і його клієнтом, а також відсутність самого договору або його витягу, викликають у відповідач сумніви в тому, що сам [PERSON] надав згоду на витребування конфіденційних даних щодо нього, які стосуються його трудової функції. 18.08.2015 [PERSON] подав до відповідача заяву за своїм підписом, в якій підтвердив своє бажання отримати як інформацію, так і витребовувані адвокатом документи (а.с.30) 02.09.2015 позивач знову звернулася із адвокатським запитом до відповідача, в якому знову вимагала надати певну інформацію та конкретні документи, про які йшла мова у першому її запиті. До даного запиту було долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру та договору із [PERSON] (а.с.32) 09.09.2015 відповідач направив позивачу лист-відповідь, в якому повідомив, що службове розслідування щодо [PERSON] не проводиться, що трудові відносини між останнім та відповідачем не укладалися шляхом підписання письмового договору. Щодо представлення посадової інструкції, то її копія була направлена позивачу разом із додатками (а.с.31) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З урахуванням того, що позивач сам обирає яким чином формулювати предмет позову, а в даному випадку суд не може не враховувати юридичну освіту і обізнаність позивача з урахуванням професії, на якій сам позивач акцентує увагу, то слід зазначити, що спір між сторонами вичерпаний, оскільки вимоги порушені самим позивачем на час розгляду справи задоволені відповідачем. На підставі викладеного суд підстав для задоволення позову не вбачає.

Outcome: dismissed