Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та обґрунтовував його тим, що він є власником автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER]. 13 квітня 2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин в м. Борисполі по вул. Київський шлях сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Розмір матеріальної шкоди, спричине-ної [PERSON] пошкодженням його автомобіля, склав 50469 гривень. Крім того, позивач витратив грошові кошти в розмірі 750 гривень на проведення автотоварознавчого дослідження. Винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди була визнана [PERSON], яка, керуючи автомобілем марки «Jeep Compass», номерний знак [NUMBER], не була уважною, не дотрималась безпечної дистанції та допустила зіткнення з авто-мобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду в попутному напрямку. Після цього автомобіль марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], зіткнувся з автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який також рухався попереду в попутному напрямку. Після цього автомобіль марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], зіт-кнувся з автомобілем [PERSON] Відповідач відмовилась добровільно відшкодувати позивачу матеріальну шкоду. Тому [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 50469 гривень та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 750 гривень. В ході розгляду цивільної справи [PERSON] тричі змінював позовні вимоги (а.с.55-57 т.1, а.с.23-27, 84-87 т.2). Після проведення судової транспортно-трасологічної експертизи позивач дійшов до переконання, що винним у вчиненні дорожньо-транспорт-ної пригоди є [PERSON], а не [PERSON] Його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ НАСК «Оранта». Тому [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі 44109 гривень та з [PERSON] - іншу частину матеріальної шкоди в розмірі 6360 гривень, витрати на проведення автотоваро-знавчого дослідження в розмірі 750 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують позов в зміненій редакції та наполягають на його задоволенні. [PERSON] не з'явився у судове засідання. Він неодноразово завчасно у встанов-леному порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Представник ПАТ НАСК «Оранта» також не з'явився у судове засідання. Він за-вчасно у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної спра-ви. Ця обставина підтверджується розпискою про вручення йому судової повістки (а.с.102 т.2). Представник третьої особи [PERSON] посилається на те, що висновок судової транспортно-трасологічної експертизи не містить однозначної відповіді з приводу того, хто з учасників дорожньо-транспортної пригоди є винним у заподіянні матеріальної шкоди [PERSON] Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні достатні докази на підтвердження цієї обставини. Тому представник третьої особи [PERSON] поклада-ється на розсуд суду. Представник ПрАТ «СК «Українська страхова група» Пешков О.О. не з'явився у судове засідання та подав письмову заяву про розгляд цивільної справи в його відсутності (а.с.112 т.2). [PERSON] та його представник [PERSON] заперечують проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди була визнана лише [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що саме на неї, а не на [PERSON] належить покласти обов'язок по від-шкодуванню [PERSON] шкоди, спричиненої пошкодженням його автомобіля. Тому [PERSON] та його представник [PERSON] просять суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та експер-тів, а також дослідивши письмові докази та висновок судової транспортно-трасологічної експертизи, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується копіями свідоцтва про реєстра-цію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.119 т.1, а.с.28 т.2). Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу майновою шкодою є втрати, яких особа за-знала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. З копії довідки про дорожньо-транспортну пригоду №61698715 (а.с.30, 91 т.2), копії протоколу технічного стану колісного транспортного засобу від 27 травня 2015 року (а.с.115 т.1), а також копії акту технічного стану транспортного засобу №4838 від 2 берез-ня 2016 року (а.с.12-13 т.2) вбачається, що 13 квітня 2015 року приблизно о 15 годині 00 хвилин в м. Борисполі по вул. Київський шлях сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження. З копії звіту автотоварознавчого дослідження цього транспортного засобу від 1 черв-ня 2015 року (а.с.12, 93-108 т.1) вбачається, що матеріальна шкода, заподіяна [PERSON] пошкодженням його автомобіля, становить 50469 гривень, з яких вартість втрати товарного вигляду складає 6360 гривень. Крім того, позивач витратив грошові кошти в розмірі 750 гривень на проведення автотоварознавчого дослідження. Ця обставина підтверджується квитанцією №12238274 від 2 червня 2015 року (а.с.11 т.1). З огляду на це суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування матеріаль-ної шкоди в розмірі 50469 гривень та витрат на проведення автотоварознавчого дослід-ження в розмірі 750 гривень. В матеріалах цивільної справи міститься також звіт про оцінку транспортного засобу №4838 від 12 березня 2016 року (а.с.7-11 т.2), з якого вбачається, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу пошкодження його автомобіля, становить лише 28711 гри-вень 40 копійок. Однак при проведенні цієї оцінки зовсім не визначався розмір втрати транспортним засобом товарної вартості, що є складовою матеріальної шкоди. Крім того, автомобіль був оглянутий лише 2 березня 2016 року, тобто майже через рік після дорож-ньо-транспортної пригоди. Аналіз цих обставин свідчить про те, що достовірність звіту про оцінку транспортного засобу №4838 від 12 березня 2016 року спростовується звітом автотоварознавчого дослідження цього транспортного засобу від 1 червня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповід-ній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.4 п.4 постанови №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України поста-нова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, обо-в'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Крім того, в абз.1 п.7 постанови №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України конкретизував, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов'язкова для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорював-ти вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Згідно з п.22.1 ст.22 та п.32.7 ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі на-стання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. При цьому страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. За правилом ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відпо-відальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для пов-ного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З копії схеми дорожньо-транспортної пригоди (а.с.58 т.1) вбачається, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «Jeep Compass», номерний знак [NUMBER], допустила зіткнення з автомобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], який рухався попереду в попутному напрямку. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], який також рухався попереду в попутному напрямку. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER]. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 липня 2015 року (47-48 т.1) відносно [PERSON] було закрито провадження в справі у зв'язку з відсут-ністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Ця обста-вина свідчить про відсутність вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної при-годи. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 року (а.с.33 т.2) відносно [PERSON] також було закрито провадження в справі у зв'язку з від-сутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Ця обставина також свідчить про відсутність вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транс-портної пригоди. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2015 року (а.с.4 т.1) [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого ст.124 КУпАП. З мотивувальної частини цієї постанови вбачається, що [PERSON], керуючи авто-мобілем марки «Jeep Compass», номерний знак [NUMBER], не була уважною, не дотри-малась безпечної дистанції та допустила зіткнення з автомобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду в попут-ному напрямку. Після цього автомобіль марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], зіткнувся з автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який також рухався попереду в попутному напрямку. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України ці обставини не потребують доказування. Дійсно, в мотивувальній частині цієї постанови відсутні жодні відомості про зіткнен-ня автомобіля марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], з автомобілем позивача. Однак ця обставина підтверджується схемою дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, відсутність вини [PERSON] в цьому зіткненні транспортних засобів встановлена судом в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ретельний аналіз викладених обставин переконливо свідчить про те, що особою, винною у заподіянні [PERSON] матеріальної шкоди пошкодженням його авто-мобіля, є [PERSON] З копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності влас-ника наземного транспортного засобу серії АІ/6434631 (а.с.35 т.1) вбачається, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], пов'язана з експлуатацією автомобіля марки «Jeep Compass», номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група». Цим полісом була визначена страхова сума в розмірі 50000 гривень, а також франшиза - в розмірі 510 гривень. З огляду на це суд вважає, що саме у ПАТ «СК «Українська страхова група» виникло зобов'язання виплатити [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 43599 гривень (50469 - 6360 - 510); у [PERSON] виникло зобов'язання відшкодувати позивачу іншу частину матеріальної шкоди в розмірі 6870 гривень (50469 - 43599 або 6360 + 510) та ви-трати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 750 гривень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Згідно з ч.4 ст.10 цього ж Кодексу суд роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Так, у судовому засіданні, яке проводилось 9 серпня 2017 року, головуючий роз'яс-нив представнику позивача [PERSON] право змінити редакцію позову та пред'явити позовні вимоги до [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група». Вжиття цього процесуального заходу дозволило б суду самостійно розподілити тягар цивільно-правової відповідальності між [PERSON] та ПАТ НАСК «Оранта» або між [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група». Виключно з цією метою судом була оголошена короткострокова перерва у розгляді цивільної справи. В наступному судовому засіданні, яке проводилось 11 серпня 2017 року, представ-ник позивача [PERSON] так і не подав позов у зміненій редакції. На запитання головую-чого про причини такої процесуальної бездіяльності представник позивача [PERSON] відповів, що він та його довіритель [PERSON] вважають, що саме [PERSON], а не [PERSON] є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні шкоди. Тому представник позивача [PERSON] категорично заперечив проти пред'явлення вимог до [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група». Суд позбавлений можливості задовольнити позов у спосіб, що суперечить воле-виявленню позивача та його представника. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення матеріальної шкоди та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження з [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група» відсутні. Тому у задоволенні позову, пред'явленого до цих відповідачів, належить відмовити. В матеріалах цивільної справи міститься висновок судової транспортно-трасологіч-ної експертизи №8828/16-52 від 8 грудня 2016 року (а.с.53-57 т.2), з якого вбачається, що зіткнення автомобіля марки «Jeep Compass», номерний знак [NUMBER], з автомобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], відбулось пізніше від зіткнення авто-мобіля «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], з автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], та не могло призвести до зіткнення автомобіля марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], з автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього ж Кодексу. Так, згідно з ч.3 та ч.4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться моти-ви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об'єк-тивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. З першого абзацу ж висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №8828/ 16-52 від 8 грудня 2016 року (а.с.57 зворот т.2) вбачається, що неможливо визначити меха-нізм дорожньо-транспортної пригоди, а також послідовність (черговість) зіткнення авто-мобілів. Допитаний у судовому засідання експерт [PERSON] показав, що він проводив транспортно-трасологічне дослідження. В його володінні були лише копії фотографій автомобілів та копія схеми дорожньо-транспортної пригоди. Однак на цій схемі була від-сутня інформація про осип скла пошкоджених автомобілів, сліди їх гальмування тощо. Експерт [PERSON] не оглядав транспортні засоби, не досліджував ділянку дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, та не здійснив жодного заміру. Крім того, йому навіть не було відомо про те, що під час розгляду цивільної справи суд допитував свідків з приводу дорожньо-транспортної пригоди. Тому експерт [PERSON] не ознайомлювався з показаннями свідків. Відстані між автомобілями були різними: законо-мірність в їх збільшенні або зменшенні не прослідковувалась. Зокрема, експерт [PERSON] так і не зміг дати жодної відповіді на питання, чому відстань між автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], та автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER], становить лише 3,5 метри; між автомобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], та автомобілем марки «Jeep Compass», номерний знак [NUMBER], - лише 5,2 метри; а між автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], та автомобілем «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], - аж 15,4 метри. За таких умов об'єктивно не можливо було визначити механізм дорожньо-транспортної при-годи. Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що він також приймав участь у проведенні транспортно-трасологічного дослідження. Він не оглядав автомобілі, не виїжджав на місце дорожньо-транспортної пригоди та не ознайомлювався з показан-нями свідків. Експерт [PERSON] досліджував тільки копію схеми дорожньо-транспорт-ної пригоди. Ця схема була неповною, оскільки в ній була відсутня інформація про осип скла, сліди гальмування автомобілів тощо. Експерт [PERSON] не враховував положення коліс автомобілів та особливості конструктивних елементів кожного транспортного засо-бу. Ці обставини перешкодили йому встановити механізм дорожньо-транспортної при-годи. Ретельний аналіз показань експертів [PERSON] та [PERSON], а також змісту висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №8828/16-52 від 8 грудня 2016 року свідчить про те, цей доказ містить суперечливу та непослідовну інформацію, досто-вірність якої спростовується наведеними вище постановами суддів Бориспільського міськ-районного суду. З огляду на це суд критично оцінює висновок судової транспортно-трасологічної експертизи №8828/16-52 від 8 грудня 2016 року. В матеріалах цивільної справи містяться також копії постанови старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ МВС України в Київській області від 16 травня 2015 року про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального право-порушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.31-33, 88-90, 117-118 т.1). Зі змісту цієї постанови вбачається, що [PERSON], керуючи автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем позивача. Після цього [PERSON], керуючи автомобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prado», номерний знак [NUMBER]. Лише після цього [PERSON], керуючи автомобілем марки «Jeep Compass», номерний знак [NUMBER], допустила зіткнення з автомобілем марки «Kia Ceed», номерний знак [NUMBER]. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.4 п.4 постанови №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, зав-даної джерелом підвищеної небезпеки», постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального про-вадження є лише доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивіль-ній справі у порядку, передбаченому ЦПК України. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в квітні 2015 року в м. Борисполі на перехресті вул. Київський шлях та вул. Ленінградській вона, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER], здійснювала поворот ліворуч. Перед виконанням цього маневру [PERSON] зупинила рух керова-ного нею транспортного засобу та пропускала автомобілі, що рухались по смузі зустріч-ного руху. Раптом вона відчула поштовх зі сторони автомобіля марки «Toyota Prado», який рухався позаду. Її чоловік [PERSON] вийшов з автомобіля та пішов розмовляти з водієм того автомобіля. [PERSON] також вийшла з автомобіля та побачила, що по-заду знаходились одразу три пошкоджені транспортні засоби: «Toyota Prado», «Kia» та «Jeep». Однак вона не бачила, щоб зіткнення автомобіля марки «Toyota Prado» з керова-ним нею автомобілем спровокувало зіткнення інших автомобілів, що знаходились позаду. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що в квітні 2015 року в м. Борисполі на перехресті вул. Київський шлях та вул. Ленінградській його дру-жина [PERSON], керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER], готувалась здійснити поворот ліворуч. Раптом [PERSON] відчув удар зі сто-рони автомобіля марки «Toyota Prado», який рухався позаду. Він вийшов з автомобіля та пішов до водія вказаного транспортного засобу. Тим водієм виявився [PERSON] Він розповів, що мав намір об'їхати автомобіль позивача. Однак перед виконанням цього маневру автомобіль марки «Kia», що рухався позаду, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prado». Внаслідок удару [PERSON] не встиг ні пригальмувати, ні вивер-нути кермо. Саме тому він і допустив зіткнення з автомобілем позивача. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що весною 2015 року він, керуючи автомобілем марки «Toyota Prado», рухався по вул. Київський шлях в м. Борисполі. Попереду рухався автомобіль марки «Chevrolet Lacetti». Водій цього авто-мобіля ввімкнув сигнал лівого повороту та почав пригальмовувати рух, готуючись до здійснення повороту ліворуч. [PERSON] також пригальмував рух керованого ним авто-мобіля та, оцінивши дорожньо-транспортну обстановку, вирішив об'їхати автомобіль мар-ки «Chevrolet Lacetti» з крайньої правої смуги руху. Натиснувши на педаль газу, [PERSON] несподівано відчув удар зі сторони автомобіля марки «Kia», що рухався позаду. Він не встиг ні пригальмувати, ні вивернути кермо, та був вимушений допустити зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Lacetti», що розташовувався попереду. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що 13 квітня 2015 року він, керуючи автомобілем марки «Kia», рухався по вул. Київський шлях в м. Борис-полі. Попереду рухались автомобілі «Chevrolet Lacetti» та «Toyota Prado». Водій авто-мобіля марки «Chevrolet Lacetti» виїхав на крайню ліву смугу руху, почав пригальмову-вати та готуватись до виконання повороту ліворуч. Водій автомобіля марки «Toyota Prado» також почав пригальмовувати. В цей час [PERSON] відчув удар зі сторони авто-мобіля «Jeep», який рухався позаду. Від цього удару автомобіль «Kia» зіткнувся з авто-мобілем «Toyota Prado». Виключно після цього автомобіль «Toyota Prado» зіткнувся з автомобілем марки «Chevrolet Lacetti». Таким чином, достовірність постанови старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ МВС України в Київській області від 16 травня 2015 року про закриття кримінального провадження спростовуються показаннями свідка [PERSON], показаннями [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаних як свідків, а також наведеними вище постановами суддів Бориспільського міськрайонного суду. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юри-дичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується осо-бою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п.3 ч.2 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у душевних страж-даннях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Беззаперечно, у зв'язку з пошкодженням автомобіля [PERSON] зазнав душевні переживання. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода. Однак [PERSON] не винен у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Ця обставина свідчить про те, що він не повинен відповідати за заподіяння позивачу моральної шкоди. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з [PERSON] моральної шкоди відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] нале-жить відмовити також. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов зад оволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 504 гривень 69 копі-йок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1 т.1). Однак у задоволенні позову від-мовлено в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування [PERSON] витрат на оплату судового збору відсутні.

Outcome: dismissed