Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом за позовом [PERSON] до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилалася на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. У встановлений законодавством строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що нею не надано до нотаріальної контори право встановлювального документу на спадкове майно. Тому вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, представником подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просили суд розгляду справи за відсутності їхнього представника. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом по справі встановлено факт, що [INFO] помер [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у дніпропетровської області 06 березня 2015 року зроблено відповідний актовий запис № 243. З відповіді КП «НМБТІ» ДОР» за вих.. № 228 від 28.09.2015 року та копії інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS] вбачається, що його власником станом на 01 січня 2013 року є [PERSON]: 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 09 квітня 1973 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Микитась Е.О. за р. № 1420 та зареєстрованого в БТІ за р. № 1864-14; 1/2 частина на підставі договору дарування, посвідченого 22 грудня 1977 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Микитась Е.О. за р. № 4322, та зареєстрованого в БТІ 22 грудня 1977 року. Відповідно до ст.ст. 1217-1218, 1268-1270 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки за № 438/01-16 від 28 травня 2015 року, виданої Новомосковської державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області - позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] та є спадкоємцем за законом. З копії спадкової справи № 173 за 2015 рік, заведеної після смерті [PERSON], та витягу зі спадкового реєстру № 40516413 від 28 травня 2015 року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася позивач, яка є його дружиною. Згідно постанови Новомосковської державної нотаріальної контори від 22 грудня 2015 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності, у зв'язку з тим, що нею не надано право встановлювального документу на житловий будинок [ADDRESS]. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що відомості щодо власника будинку [ADDRESS] відсутні. Аналізуючи сукупність зазначених доказів суд приходить до висновку про те, що позивач позбавлена можливості захистити свої права власника не інакше як за зверненням до суду з зазначеним позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. З копії інвентаризаційної справи та технічного паспорту на будинок [ADDRESS] вбачається, що будинок побудований у 1945 році знесений та з дозволу виконкому міської ради побудований у 1990 році, до якого в цьому ж році проведено газопостачання та згідно заказу № 427/103 проведено реєстрацію. Відповідно до п. 3.2 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року за № 91 - документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини справи не суперечать вимогам, передбаченим ст. 376 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з: житлового будинку під літ. В, загальною площею 149,6 кв.м., житлова прибудова - В1, ганок в, ганок в 1, мансарда - МС, погріб - ПГ, яма вигрібна - Я, колодязь - К, огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, огорожа № 4 - в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] - підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved