Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

в позові вказано, що 05.06.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 8 000,00 доларів США і зобовязалась повернути їх до 31.01.2016 року; за невиконання або неналежне виконання обовязку щодо повернення коштів боржник сплачує кредитору пеню в сумі 0,05 % від позиченої суми за кожен день прострочення. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлена засобами підприємства зв?язку та оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. 05.06.2014 року позивач та відповідач уклали договір позики, згідно якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 8\~000 доларів США, про що надала відповідну розписку. Відповідно до розписки відповідач зобовязалась повернути позику 31.01.2016 року. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідач не повернула позивачеві позику в розмірі 8\~000 доларів США. 0,05% від 8000 доларів США складає 4 долари пені. Відповідно до\~змісту позову\~позивач просив\~стягнути з\~відповідача пеню\~за період\~в 365\~днів.\~365*4= 1460 доларів США. Розмір пені складає 1 460,00 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 41 128,20 гривень. Згідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно до ст. 509 ЦП України зобовязання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, відповідачем не надано. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказана позиція міститься також в Постановах Верховного суду України щодо правової природи позики та доказів, які підтверджують факт його укладення. Зокрема, в постанові ВСУ від 15.11.2015 року в справі №6-1967 цс 15, вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція міститься у Постанові Верховного суду України від 02.07.2014 року в справі №6-79 цс 14, в якій Верховний суд зазначив, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови таких договорів, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики є укладеними та підлягає до виконання. Відповідно до розписки позивач виконав зобов'язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов'язання позичальника виконані не були. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~зазначеного суд,\~-

Outcome: approved