Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку, що продовжує навчання. В позовній заяві посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. До повноліття дочки відповідач сплачував аліменти на її утримання. На даний час дочка вже є повнолітньою і стаціонарно навчається на 2 курсі в Полтавському університеті економіки та торгівлі, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги на особисті потреби, проживання в іншому населеному пункті, транспортні переїзди до навчального закладу, продукти харчування, одяг, канцелярські засоби, тощо. Позивач одна допомагає дочці фінансово та продуктами харчування, що для неї важко, оскільки вона є багатодітною матірю. У відповідача є фінансова можливість надавати їй матеріальну допомогу в звязку з навчанням дочки, так як він є пенсіонером МВС і отримує пенсію, а також неофіційно працює і отримує прибутки. Добровільно матеріальна допомога відповідачем не надається, тому позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з дні подачі позову і до 05.03.2022 року. Ухвалою суду від 17 жовтня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON] (а.с.54). В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, викладених позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що не може надавати матеріальну допомогу дочці, тому що він ніде не працює, є інвалідом II групи, періодично проходить стаціонарне лікування у терапевтичному та неврологічному відділенні лікарні в звязку з наявними захворюваннями, що потребує грошових витрат, Єдиним засобом до його існування є його пенсія, з якої на даний час вираховується заборгованість по аліментам на користь позивача та третьої особи [PERSON] на неповнолітніх дітей. Крім того, він повинен надавати матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, у направленій до суду заяві просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з тих підстав, що відповідач, який є її чоловіком, сплачує на її користь аліменти в розмірі 17% заробітку (доходу) на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та на користь позивача в розмірі 1/4 заробітку (доходу) на неповнолітню дочку [PERSON]. Разом аліменти на неповнолітніх дітей складають 42% від пенсії відповідача. Згідно з Законом України «Про виконавче провадження» відрахування з пенсії на сплату аліментів не повинні перевищувати 50% пенсії відповідача, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Отже заявлений у позові розмір аліментів є недопустимим. Крім того, оскільки строк навчання [PERSON] закінчується 30 червня 2020 року, то аліменти не можуть стягуватись по 5 березня 2022 року, як просить позивач. Також зазначила, що крім аліментів на сина, інших коштів від відповідача вона не отримує, фактично він перебуває на її утриманні, оскільки коштів після відрахування аліментів на неповнолітніх дітей недостатньо йому самому на здійснення особистого утримання та систематичного лікування. В звязку з викладеним просила не стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на навчання повнолітньої дочки [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив, що сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.5) і свідоцтва про зміну імені від 6 травня 2015 року (а.с.6), яка навчається на другому курсі Інституту економіки, управління та інформаційних технологій вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі за денною формою навчання на контрактній основі, що підтверджується довідкою цього навчального закладу (а.с.83) та копією договору про надання освітньої послуги від 12.08.2016 і додаткової угоди до нього від 01.09.2017 (а.с.2, 84), і в звязку з витратами на навчання потребує матеріальної допомоги. Згідно зазначеної довідки термін закінчення навчання 30.06.2020р. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23-х років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач на час провадження у справі є інвалідом II групи (а.с.47), не працює, систематично перебуває на стаціонарному лікуванні в неврологічному та терапевтичному відділеннях лікарень звязку із рядом захворювань, що підтверджується копіями виписних епікризів (а.с.34-44). При цьому доказів, що підтверджують наявність та розмір витрат відповідача на лікування ним не надано. Відповідач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої у період з січня по вересень 2017 року включно склав 27968,98 грн., що в середньому за місяць становить 3107,66 грн. (а.с.32). Згідно з виконавчими листами з відповідача стягуються аліменти на користь третьої особи [PERSON] в розмірі 17% заробітку (доходу) на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.30) та на користь позивача в розмірі 1/4 заробітку (доходу) на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.28). У жовтні 2017 року з урахуванням заборгованості по аліментам відрахування з пенсії відповідача склали 1673,57 грн. (а.с.72). За повідомленням відповідача розмір його пенсії за жовтень 2017 року склав 3281,00 грн. Доказів того, що відповідач отримує інші доходи, позивачем відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано, клопотання про витребування таких доказів судом нею також не заявлялись. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Отже, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності судового розгляду, суд вважає що відповідач має обмежену можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, що продовжує навчання, тому, відповідно до ст.ст. 198, 199 СК України, враховуючи матеріальний стан відповідача та стан його здоровя, необхідність залишення у розпорядженні відповідача для забезпечення власних потреб, після стягнення аліментів, суми коштів не меншої від встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також обмеження встановлені Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки, що навчається, в розмірі 1/20 частини доходу щомісячно на період навчання [PERSON], але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого була звільнена позивач при поданні позову, стягненню з відповідача не підлягає на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial