Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

В позовній заяві, яка надійшла до суду 09 серпня 2019 року обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Дружківкатепломережа» (далі- ВО «Дружківкатепломережа») вказав, що він є постачальником теплової енергії у багатоквартирні житлові будинки м. Дружківки. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] несвоєчасно сплачували послуги за фактично отриману теплову енергію, у зв`язку з чим порушили умови її сплати. За період з 01 листопада 2005 року по 31 жовтня 2017 року за відповідачами утворилася заборгованість перед позивачем за фактично отриману теплову енергію у загальній сумі 7505,73 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 6931,11 грн., суми інфляційних збитків -519,57 грн. та трьох відсотків річних - 55,05 грн. У листопаді 2017 року позивач звертався до Дружківського міського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за теплову енергію за період з 01 листопада 2005 року по 31 жовтня 2017 року у загальній сумі 8389,91 грн. та судового збору у розмірі 800 грн. Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» було відмовлено у видачі судового наказу. Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість по оплаті за опалення за період з 01 листопада 2005 року по 31 жовтня 2017 року у загальній сумі 7505,73 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 6931,11 грн., суми інфляційних збитків -519,57 грн., трьох відсотків річних - 55,05 грн, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. За положеннями ст.19 ЦПК України розгляд малозначних справ, а саме справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. З клопотанням, відповідно до положень ст.277 ЦПК України, про розгляд справи в загальному позовному провадженні, відповідачі не зверталися. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справу сповіщений належним чином. Відповідь на відзив не надав. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином: судовими повістками, про що у справі є їх розписки. 11 вересня 2019 року надали до суду відзив на позовну заяву. 18 вересня 2019 року відповідачі письмово заявили клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно з частинами першою, четвертою статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку № [NUMBER] та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно д № 13378116 від 29 січня 2007 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить відповідачу [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] значаться зареєстрованими у квартирі, а отже є споживачами фактично отриманої теплової енергії. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають перед позивачем зобов`язання вносити плату за спожиту теплову енергію, оскільки ними отримувалися надані позивачем послуги, та між сторонами існували фактичні договірні відносини. Відсутність письмового договору в цьому випадку не позбавляє споживачів обов`язку щодо оплати за надані їм послуги. Відповідно до поданого позивачем розрахунку відповідачі мають заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2005 року по 31 жовтня 2017 року у загальній сумі 7505,73 грн. Відносини щодо постачання фізичним особам теплової енергії регулюються : Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Опалення - це підтримка в закритому приміщенні температури, що нормується й необхідне для нормальної життєдіяльності людини, ведення технологічних процесів і інших цілей й має важливе значення для запобігання відволоженню, промерзанню, викривлення будівельних конструкцій. Центральне опалення - послуга, яка передбачає подачу теплової енергії до кожної квартири для забезпечення опалення приміщень. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Частиною третьою статті 24 Закону України «Про теплопостачання» передбачено основні обов`язки споживача теплової енергії, зокрема своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісяця здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача сплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та укладення договору передбачений статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні вищезазначеним Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Даних про те, що право власності [PERSON] оспорюється або не визнається, матеріали справи не містять. Із розрахунку заборгованості відомо, що відповідачі частково здійснювали оплату за отримані послуги, що підтверджує визнання ними свого обов`язку оплачувати надані послуги. Починаючи з листопада 2005 року до жовтня 2017 року відповідачі не в повній мірі оплачували послуги за теплопостачання. Заборгованість за користування тепловою енергією за розрахунком ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дружківкатепломережа» становить 6931,11 грн., три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання - 55,05 грн. та інфляційні збитки - 519,97 грн. (а.с. 07 - 13). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Обов`язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та укладення договору передбачений статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції закону № 1875 від 24 червня 2004 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 1875- 1V). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-1V споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення надаються споживачеві згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630). Правилами встановлено право споживача на зменшення розміру плати за відповідні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Як роз`яснено у листі Державної житлово-комунальної інспекції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02 листопада 2010 року № 23/4883, оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання). Обов`язок відповідача [PERSON] , як власника квартири та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , як споживачів житлово-комунальних послуг оплачувати одержані послуги, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (частина друга статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 -1V ). Відповідачі заперечували проти того, що позивачем надано не вірний розрахунок заборгованості. Так, ними зазначено, що спірна сума заборгованості у розмірі 6180,03 грн. виникла станом на вересень 2009 року, а заборгованість у розмірі 751,08 грн. станом на грудень 2009 року. До спірних правовідносин просять застосувати строк позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно частини третьої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Відповідно до частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи, зокрема, мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Згідно статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, тому заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року № 6-2667цс16. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно положень частини другої та третьої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2017 обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дружківкатепломережа» звернулось до Дружківського міського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за користування тепловою енергією. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 листопада 2017 року ЄУН 229/4608/17, № 2-н/229/357/2017 Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» було відмовлено у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за теплову енергію за період з 01 листопада 2005 року по 31 жовтня 2017 року у загальній сумі 8389,91 грн. та судового збору у розмірі 800,00 грн. (а.с.29). Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. За положеннями ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Дружківкатепломережа» заяви про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності. Звернення позивачем із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за теплову енергію, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, що є різновидом пред`явлення позову, свідчить про переривання строку позовної давності та не пропущення позивачем строку позовної давності за період з 29 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року. Враховуючи, що позивач 29 листопада 2017 року звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за користування тепловою енергією, чим перервано строк позовної давності, а до суду із даним позовом звернувся 09 серпня 2019 року, розрахував заборгованість станом на 31 жовтня 2019 року, суд вважає, що заборгованість за користування тепловою енергією слід розраховувати за період з 29 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року, оскільки відповідачами під час розгляду справи заявлено про застосування строку позовної давності. Згідно з ч.2.ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачу було завдано збитків, які складаються із заборгованості по сплаті за теплову енергію, та виражені у грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію, три відсотки річних та інфляційні збитки, відповідно до положень ст.625 ЦК України, за період з 29 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року включно. Відповідно до довідки про нарахування та оплати з розшифровкою, наданої позивачем, заборгованість за теплову енергію за період з 29 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року включно, становить 247 грн.44 коп. (6997,38 грн. - 6749,94 грн). З урахуванням платежів, які здійснювали відповідачі у цей період, заборгованість за теплову енергію була наявна у таких місяцях: січень 2017 року у розмірі 594,11 грн., лютий 2017 року у розмірі 842,60 грн., у березні 2017 року у розмірі 506,35 грн., у червні 2017 року у розмірі 596,10 грн., у липні 2017 року у розмірі 587,88 грн. За даними Державного комітету статистики України величини індексів інфляції становлять: у 2014 році: січень - 101,1%; лютий - 101,0%; березень -101,8%, червень - 101,6%; липень- 100,2%. З урахуванням індексів інфляції у вказаний період (з 29 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року включно) та щомісячних сум заборгованості, які відповідачами, відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, повинні були сплачені не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), сума інфляційних збитків становить 50,75 грн. (5,95 грн. + 16,86 грн. +10,13 грн. +11,93 грн. +5,88 грн.). Три відсотки річних за вказаний період становлять 07,72 грн. (1,52 грн. + 1,94 + 1,29 грн. +1,47 грн. + 1,50 грн.). Відтак, суд вважає, що за період з 29 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слід стягнути заборгованість за основним боргом, інфляційним збиткам та трьом відсотків річних, що підлягають задоволенню у загальному розмірі 305,91 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог (4,08%) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 78,38 грн. (а.с.01).

Outcome: partial