Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В ході судового розгляду справи позивач змінив позовні вимоги , просить провести реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями , які придбані під час перебування сторін в шлюбі , заявив клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи для визначення варіантів поділу спірного домоволодіння, проведення якої доручити Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Витрати по проведенню експертизи нести згодний позивач. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] після проведення судової будівельно-технічної експертизи просили визнати житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя, провести їх поділ за другим варіантом, запропонованим висновком судової будівельно-технічної експертизи , виділив йому у користування 45/100 частини домоволодіння , стягнути з [PERSON] на його користь грошову компенсацію в сумі 5 570,00 грн. за перевищення ідеальної долі; 501,00 грн. судового збору; 2 744,00 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи; 25 грн. комісію банку за переказ готівки. Просять стягнути судові витрати з відповідача на їх користь: 120 грн. за отримання витягну в нотаріальній конторі з державного реєстру; 10 грн. 62 коп. за витяг з реєстру; 15,00 грн. - інші витрати. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували, що спірний будинок є їх спільним сумісним майном , який придбаний за договором купівлі - продажу 27.02.1992 року у бувшого власника юридичної особи колгоспу «Комуніст» с. Данилівка Менського району , погоджуються на поділ за другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи. Зазначили, що судові витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи підлягають поділу між сторонами по справі порівну, оскільки поділ майна здійснювався в їх інтересах. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 3 ЦПК України також гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За приписами ст.ст. 58-59 цього кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Згідно з ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2011 року було розірвано (а.с.32). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу житлового будинку від 27 лютого 1992 року, зареєстрований в реєстрі за №15 (а.с. 19-20). Право власності на зазначені житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано на ім'я [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та довідкою Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради Менської виробничої дільниці (а.с. 31,47). Згідно довідок №373,№374 виданих виконавчим комітетом Данилівської сільської ради Менського району Чернігівської області від 12 серпня 2013 року, станом на 01 січня 1991 року, згідно погосподарського обліку, особовий рахунок [NUMBER], [ADDRESS], були зареєстровані - [PERSON], [INFO], зареєстрований з 1989 року, але фактично не проживає з березня 2011 року. Разом з ним проживають та зареєстровані: колишня дружина - [PERSON], [INFO]; син - [PERSON], [INFO]; невістка - [PERSON], [INFO]; онук - [PERSON], [INFO]; онука - [PERSON], [INFO] (а.с.28,29). В 2000 році рішенням сесії сільської ради було перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS] та уточнено нумерацію будинків. Таким чином, житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], має адресу з 2000 року [ADDRESS] (а.с.30). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки співвласників є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або законом, що передбачено нормами ст. 70 СК України та 372 ЦК України. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, як згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Враховуючи положення ст. ст. 60, 63, 69 СК України та ст. ст. 328, 368 ЦК України, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані у [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя , а частки подружжя у спільному майні є рівними. Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При поділі майна подружжя суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку №2564/2565/13-24 від 24 квітня 2014 року судової будівельно-технічної експертизи, проведеною Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, запропоновано два варіанти поділу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS] (а.с.73-92). Відповідно до рішення №18 від 28 травня 2014 року виконавчого комітету Данилівської сільської ради Менського району «Про надання дозволу на переобладнання та перепланування житлового будинку», [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на переобладнання та перепланування житлового будинку, за адресою [ADDRESS]. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності ( ст. 212 ЦПК України). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поділ майна необхідно здійснити за другим варіантом поділу житловому будинку з надвірними будівлями згідно висновку №2564/2565/13-24 від 24 квітня 2014 року судової будівельно-технічної експертизи, виділивши позивачу частину нерухомого майна, яка виділяється першому співвласнику, а відповідачу частину нерухомого майна, яка виділяється другому співвласнику. За таким варіантом поділу спірного житлового будинку з надвірними будівлями згідно висновку експертизи позивачу [PERSON] слід виділити в житловому будинку частину коридору - прихожої 1-3 площею 12.4 кв.м. вартістю 12 535,00 грн.; кімнату 1-9 площею 9.3 кв.м. вартістю 9 401,00 грн.; кімнату 1-10 площею 12.4 кв.м. вартістю 12 535,00 грн.; ганок а-1 вартістю 1 428,00 грн.; вхід в/д В-1 вартістю 2 094,00 грн.; підвал в 1 2 808,00 грн.; ? частину воріт з хвірткою №1-2 вартістю 907,00 грн.; 1/2 частину огорожі №3 вартістю 1 957,00 грн.; 1/2 частину вимощення №4 вартістю 865,00 грн., а всього на загальну суму 44 530,00 грн. та визнати за ним право власності на вказані жилі приміщення та господарські споруди, що становить 45/100 частини домоволодіння. Відповідачу [PERSON] в житловому будинку слід виділити частину коридору - прихожої 1-3 площею 4.3 кв. м. вартістю 4 346,00 грн.; кімнату 1-4 площею 15.8 кв. м. вартістю 15 971,00 грн.; веранду 1-5 площею 8.0 кв. м. площею 8 087,00 грн.; тамбур 1-6 площею 4.6 кв. м. площею 4 650,00 грн.; кухню 1-7 площею 8.2 кв. м. вартістю 8 289,00 грн.; ганок а1 -1 вартістю 526,00 грн.; сарай Б-1 вартістю 9 302, грн..; убиральню Г-1 вартістю 770,00 грн.; 1/2 частину воріт з хвірткою №1-2 вартістю 907,00 грн.; 1/2 частину огорожі №3 вартістю 1 957,00 грн.; 1/2 частину вимощення №4 вартістю 865,00 грн., а всього на загальну суму 55 670,00 грн. та визнати за нею право власності на вказані жилі приміщення та господарські споруди, що становить 55/ 100 частини домоволодіння. При такому варіанті розподілу буде враховано існуючий порядок користування сторонами приміщеннями в будинку, відсутності істотного порушення прав та інтересів сторін, виправданості витрат на перебудову приміщень, оскільки згідно такого варіанту розподілу вбачається мінімальна перебудова та переобладнання будинку, кожна із сторін буде мати окремий вхід до виділених частин будинку. Крім того, відповідно до положень ст.174 ЦПК України визнання позову відповідачем в частині поділу спірного житлового будинку з надвірними будівлями за другим варіантом, запропонованим висновком судової будівельно-технічної експертизи, є підставою для задоволення позовних вимог [PERSON]. Компенсація відповідачем позивачу за отримання надлишку при розподілу будинку з надвірними будівлями, за таких обставин, не суперечить положенням ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи ту обставину, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то сплачений ним судовий збір в розмірі 501 грн. 00 коп., витрати в розмірі 2744 грн. 00 коп. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та витрати на комісію банку за переказ коштів в розмірі 25 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових витрат на суму 145 грн. 62 коп. необхідно відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки позивачем не підтверджено , що понесені ним витрати пов'язані з розглядом даної справи.

Outcome: approved