Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про відшкодування завданих збитків. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2014 року між нею та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу №738111/2014, предметом якого є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу в розмірі 30 000 грн. на умовах депозитного продукту в національній валюті України на строк 13 місяців з виплатою процентів по закінчені строку дії вкладу. 21.03.2014 року вона звернулась до відділення банку з вимогою достроково повернути вклад. У відділенні банку надали бланк заяви про дострокове повернення вкладу та зазначили, що вклад в повному обсязі, але без нарахованих відсотків можливо буде отримати не раніше ніж через місяць. 25.04.2014 року вона звернулась до відділення банку з вимогою повернути всю суму вкладу, проте банком з суми вкладу було відраховано 3% комісії. Крім того у зв'язку з обмеженням повернення коштів - не більше 1 000 грн. на день, позивачка не отримала всю суму вкладу. 25.04.2014 року позивачкою було подано претензію на ім'я голови правління ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» Мальцева Д.К., проте жодних відповідей на претензію не надходило. Через неможливість кожного дня приходити до відділення за своїми коштами, позивачка була змушена оформити довіреність на свого майбутнього чоловіка, яка коштувала 250 грн. Зазначає, що неправомірні дії відповідача, завдали їй та членам її сім'ї додаткових душевних страждань. З моменту звернення про дострокове повернення вкладу до моменту останньої виплати, вона та її чоловік знаходились в постійному пригніченому та дратівливому стані, постійно сварились та мали звертатись до знайомих з проханням позичити гроші. Просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором банківського вкладу в розмірі 893,12 грн., суму нарахованих процентів в розмірі 2031,91 грн., витрати на оформлення довіреності в розмірі 250 грн., грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 05.02.2014 року між [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.19), та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» був укладений договір банківського вкладу № 738111/2014, про розміщення вкладником в банку строкового вкладу в сумі 30 000 грн. на умовах депозитного продукту в національній валюті на строк тринадцять місяців, з дня укладення договору, з сплатою 25 % (а.с.5). Відповідно до п.п. 1.2., 1.3., 1.5. договору, банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії. Згідно п. 1.7 договору дата вимоги вкладником вкладу визначена 05.03.2015 року. Судом встановлено, що позивачка 21.03.2014 року звернулась до відповідача з заявою про припинення договору та виплату суми вкладу та суми нарахованих процентів, проте кошти за вкладом не були повернуті в повному обсязі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Пунктом 1.6 договору передбачено, що при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно Договору за кожен повний місяць дії вкладу, за кожен неповний місяць дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті банку. Умови дострокового повернення вкладу зазначені в правилах, окрім випадків звернення клієнта до банку в усній формі в перший день після закінчення кожного шести місячного періоду дії вкладу. В цих випадках повернення вкладу та нарахованих процентів здійснюється в перший день після закінчення кожного шести місячного періоду дії вкладу. Судом встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів в повному обсязі, а саме не повернув суми нарахованих відсотків, чим допустив порушення його прав як вкладника. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 29.05.2013 року в справі № 6-39цс13, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі частини другої статті 625 ЦК України підлягають до стягнення проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам. Як вбачається з розрахунку ціни позову, заборгованість відповідача перед позивачем по процентам за договором депозиту становить 2031,91 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 15). Вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми вирахуваної комісії в розмірі 3% на суму вкладу в розмірі 893,12 грн., не підлягають задоволенню, оскільки, позивачка підписуючи заяву про дострокове розірвання договору банківського вкладу від 21.03.2014 року погодилась, що при достроковому поверненні вкладу відбудеться списання з суми вкладу комісії за дострокове закриття вкладу згідно діючими тарифами Банку (а.с.6). Крім того, вимоги про стягнення витрати на оформлення довіреності в розмірі 250 грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню зважаючи на таке. З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] була посвідчена довіреність, якою [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON], уповноважила [PERSON] бути її представником з питань розпорядження відкритим на її ім'я вкладним рахунком в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, в Національному Банку України (а.с.16). Позивачка зазначає, що за оформлення довіреності сплатила 250 грн., які просить стягнути з відповідача. Проте, з довідки виданої [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] не вбачається, що саме за посвідчення вказаної довіреності стягнуто плату в розмірі 250 грн., тому така довідка не є належним та допустимим доказом сплати коштів. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., то в їх задоволенні слід відмовити зважаючи на наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вимоги в цій частині не доведені позивачем, належними та допустимими доказами. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial