Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В своєму позові [PERSON] посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] і її право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. [PERSON] з її згоди був зареєстрований в її будинку як член сім'ї - з останнім вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. Вже більше восьми років [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації, однак в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. Завідувачем Сокирянського районного сектору Державної міграційної служби їй відмовлено у знятті з реєстрації в належному їй будинку відповідача та рекомендовано звернутися з позовом до суду. Посилаючись на ст.405 ч.2 ЦК України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в належному їй житловому будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Надала згоду на заочний розгляд справи. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідач повторно не з'явився на розгляд справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи доказів поважності його нез'явлення до суду не подав. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Сокирянського районного сектора Державної міграційної служби УДМС України в Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин та у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. З наявних у справі та досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що згідно копії Витягу про державну реєстрацію прав №27744361 від 22.10.2010 року [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS]. З копії будинкової книги домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] вбачається, що в вищезазначеному будинку в даний час зареєстровані позивачка [PERSON] та її бувший чоловік [PERSON] Рішенням Сокирянського районного суду від 15.04.2013 року по справі №2/722/204/13 підтверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і дане рішення вступило в законну силу, тобто на день подання до суду даного позову відповідач є бувшим членом сім'ї позивача. Із акту, складеного депутатом Сокирянської міської ради Дидак А.В. встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає вже більше восьми років. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1383-1У (надалі - Закон) реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст.7 вищезазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, питання реєстрації місця проживання особи відносяться до категорії понять, які регулюються житловим законодавством. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач фактично не проживає в будинку позивача без поважних причин та відсутній в даному будинку більше восьми років. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному позивачу житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідача права на користування житлом, тому позовні вимоги суд вважає обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. В позовній заяві позивач та в поданій до суду заяві представник позивача не наполягали на стягненні з відповідача понесених судових витрат, тому суд не вирішує питання про їх стягнення. На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України та

Outcome: approved