Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває справа за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі Розпорядження від 16.02.2018 року №197 справу було призначено на повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, зазначену цивільну справу було передано на розгляд судді Притуляк І.О. В позовній заяві представник позивача просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 400588,04 грн. та сплаченого судового збору у сумі 6092,58 грн., мотивуючи тим, що 30.05.2013 року між ТОВ «»Порше Мобіліті» та [PERSON], було укладено кредитний договір на суму 191540,68 грн. еквівалент суми кредиту в доларах США становить 23474,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які відповідно до п. 2.3. Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.05.2018 року, для купівлі автомобіля марки Volkswagen Golf VII та оплати страхових платежів. В забезпечення зазначених зобовязань між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Договір поруки, згідно умов якого, остання зобовязалася перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. У звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань за договором у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 28.04.2016 року склала 400588,04 грн.. 21.05.2017 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, якою просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку 34 746,83 грн. Зазначивши, що відповідачами, на погашення кредитної заборгованості, 19.05.2016 року було сплачено 410 500 грн., проте даної суми було не достатньо для покриття збитків понесених у звязку з витратами на юридично-консультаційні послуги щодо супроводу позивача в процесі виконавчого провадження у розмірі 22764,83 та збитків понесених у звязку з витратами на юридичні послуги у розмірі 12000 грн. В обґрунтування даних вимог посилались на п.8.5 кредитного договору. Окрім того у звязку із зменшенням позовних вимог просили повернути надміру сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник відповідачів надав до суду заперечення якими позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Зазначив, що на час звернення до суду з первісним позовом, заборгованість за кредитом була відсутня. Окрім того вважає що уточненні позовні вимоги повязані з витратами на правову допомогу та повинні бути віднесені до судових витрат. Оскільки даний вид вимог потребує належного обґрунтування, яке представником позивача не надано, просив у задоволенні позову відмовити. Також просив стягнути витрати відповідачів на правову допомогу. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.05.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №50008867 про надання останньому кредиту у розмірі 191540,68 грн. еквівалент суми кредиту в доларах США становить 23474,00 дол. США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, для купівлі автомобіля марки Volkswagen Golf VII та оплати страхових платежів. В забезпечення зазначених зобовязань між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] було укладено Договір поруки, згідно умов якого, остання зобовязалася перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. У звязку із неналежним виконанням своїх зобовязань перед позивачем, станом на 28.04.2016 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 400588,04 грн., яка складалася з суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками у розмірі 329461,65 грн.; сума 3% річних за період з 29.01.2016 року по 03.03.2016 року у розмірі 964,67 грн., за період з 04.03.2016 року по 28.04.201 року у розмірі 1516,43 грн., пені за прострочення виконання зобов'язання за період з 29.01.2016 року по 03.03.2016 року у розмірі 3215,55 грн; пені за прострочення виконання зобов'язання за період з 04.03.2016 року по 28.04.2016 року у розмірі 5054,75 грн.; суми штрафу у розмірі 38308,14; інші витрати у розмірі 4200,00 грн.; заборгованість по відшкодуванню страхових платежів у розмірі 5819,00 грн. з нарахування трьох відсотків річних в розмірі 24,63 грн. та інфляційних витрат в розмірі 23,22 грн. 10.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було винесено виконавчий напис №336, про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 30.05.2013 року на користь позивача на загальну суму 410320,94, а також відшкодування витрат заставодержателя повязаних із вчиненням виконавчого напису на суму таких витрат, на предмет застави автомобіль «Volkswagen Golf VII». На підставі даного напису головним державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ, [PERSON] було відкрито виконавче провадження ВП №50627392 від 29.03.2016 року. 19.05.2016 року на виконання зазначеного виконавчого провадження [PERSON] на рахунок відповідача було сплачено суму у розмірі 410 500 грн. про що свідчить квитанція №429981000970631463664460. 23.05.2016 року, державним виконавцем, за заявою представника стягувача від 20.05.2016 року, було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №50627392 від 29.03.2016 року. При вирішенні уточнених позовних вимог, суд виходить з наступного. Так, представник позивача, просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за збитками, заподіяними внаслідок неналежного виконання умов договору, у розмірі 34746,83 грн., посилаючись на п. 8.5 кредитного договору. Відповідно до п.1,2 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такого виду відповідальності, як стягнення збитків, необхідно наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки заподіювача шкоди (порушення зобов'язання за договором), наявності збитків та причино - наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою (порушенням зобов'язання за договором) та збитками; а також вини порушника зобов'язання. З наведених положень випливає, що збитки, як категорія цивільно-правової відповідальності, являють собою ті негативні наслідки, що виникають як невідворотний результат порушення законних прав та інтересів особи, де збитки є наслідком, а протиправна поведінка заподіювача шкоди - причиною. Таким чином, застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків можливе лише за наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та спричиненими збитками, а також вини порушника в їх заподіянні. Аналізуючи наведене вочевидь вбачається що, по суті позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідачів, витрати на юридично - консультативні послуги при здійснені виконавчого провадження, що не є збитками за неналежне виконання кредитного договору в сенсі вищевикладених правових норм, та виходячи з п.8.5 Кредитного договору. Крім того, як було встановлено судом, відповідачами, на виконання виконавчого напису нотаріусу було сплачено 410500 грн., що перевищує ціну первісного позову. Та до зазначено суми увійшли збитки, кредитора, щодо неналежного виконання боржником умов договору. На підтвердження заявлених вимог, представником позивача до суду було надано рахунок №150526_116_1 від 26.04.2016 року та платіжне доручення №50008460 від 29.04.2016 року відповідно до яких витрати позивача за надання юридичних послуг за представництво інтересів в суді першої інстанції склали 12 000 грн. Окрім того, також було надано акт наданих послуг № 175 за договором надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року, згідно якого загальна вартість послуг наданих ТОВ «Юридична компанія «Тірпл Сі», замовнику ТОВ «Порше Мобіліті» склала 28 722, 46 грн. Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, повязана з підготовкою справи до розгляду; допомога, повязана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, повязана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо розрахунку та обґрунтування витрат повзаннях з наданням правничої допомоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6092,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №50008531 від 10 травня 2016 року . Виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за позовну заяву майнового характеру для юридичних осіб складає 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, після зменшення позовних вимог позивачем, сума судового збору становить 1378 грн., виходячи зі ставки судового збору, станом на 2016 рік. Отже, ТОВ «Порше Мобіліті» надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 4714,58 грн., яка підлягає поверненню позивачу. Окрім того у своїх письмових запереченнях представник відповідачів заявив вимогу стосовно стягнення з позивача витрат на правову допомогу. Однак на підтвердження даної вимоги представником відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів, окрім того, не зазначено суму витрат. З огляду на викладене дана вимога представник відповідачів, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed