Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що з 05.09.2014 року по 12.09.2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем під час якого у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з матірю та він сплачує аліменти на її утримання за рішенням суду, крім того між ним та відповідачкою існувала усна домовленість про порядок спілкування з дитиною та участі у її вихованні, проте через деякий час з невідомих причин відповідач почала чинити перешкоди його побаченням з донькою, що призводило до моральних та психологічних страждань як його та дитини. У звязку з такою поведінкою позивача він звернувся в Службу у справах дітей Чернівецької міської ради та рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.11.2014 року №599/19 було визначено участь у вихованні дитини і встановлено порядок його побачень з донькою, а саме перша і третя субота місяця з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в присутності матері дитини. Проте, не зважаючи на вказане рішення органу місцевого самоврядування, відповідач продовжувала чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у звязку з чим він вимушений був звернутись до правоохоронних органів. Вказував на те, що донька дуже привязана до нього, любить проводити з ним час та відповідачка, використовуючи малолітній вік дитини, намагається навязати їй думки про небажання спілкуватись з батьком. Вважає, що він як батько дитини має бажання та повинен брати участь у її вихованні, має постійний заробіток, приймає участь у матеріальних витратах на утримання дитини, сплачує аліменти згідно рішення суду, а тому вважає, що відповідач не має підстав перешкоджати йому у спілкуванні з дитиною, а її дії порушують право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, спілкуючись з обома батьками. На підставі вище вкладеного, посилаючись на норми матеріального права, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, просив визначити побачення з дитиною кожної першої суботи та третьої неділі місяця з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.; побачення в день народження доньки 30 жовтня кожного року з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. та 26 лютого кожного року (день народження позивача) з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.; побачення у державні свята з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., а саме: Новий рік 01 січня, Різдво Христове 07 січня, Міжнародний жіночий день 08 березня, Великдень, День міжнародної солідарності трудящих 01 травня, [PERSON] 09 травня, Трійця 31 травня, [PERSON] 24 червня, [PERSON] 24 серпня; побачення у будь-який час за попередньою домовленістю між батьками; визначити, що батько має право особисто забирати доньку у встановлені дні побачення та години без сторонніх осіб з попереднім погодженням з матірю та повідомленням про подальше місце перебування дитини. В судовому засіданні позивач та його представник уточненні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у письмових запереченнях в яких зокрема зазначав, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.11.2014 року визначено порядок участі батька у виховані дитини та вказане рішення відповідач не оскаржував, що свідчить про те, що він погодився з умовами його участі у виховані дитини згідно вказаного рішення органу місцевого самоврядування. Крім того, вказував на те, що посилання позивача в тексті позовної заяви на те, що відповідач чинить перешкоди у його спілкування з дитиною не відповідають дійсності, що також підтверджується висновками Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області за результатами розгляду звернення позивача, при цьому відповідач виконує рішення Чернівецької міської ради від 11.11.2014 року. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи та не подав відповідної заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Статтею 51 [PERSON] України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження, 05.09.2004 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб (а/с 9). 30.10.2010 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а/с 10). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2013 року, розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, визначено місце проживання дитини разом з матірю [PERSON], стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/3 частки його заробітку, починаючи з 07.08.2013 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а/с 11). Відповідно до довідки Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ від 01.08.2014 року позивач систематично сплачує присуджені судовим рішення аліменти (а/с 17). Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН\~\~\~\~про права дитини \~\~від 20\~\~листопада\~\~1989\~\~року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України \~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.11.2014 року №599/19 було визначено участь у вихованні дитини і встановлено порядок його побачень з донькою, а саме перша і третя субота місяця з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в присутності матері дитини (а/с 24). Як вбачається зі змісту висновку Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області від 23.03.2015 року між сторонами виникають спори та суперечки щодо участі у виховані їх спільної доньки, зокрема 19.03.2015 року позивач звертався з заявою до правоохоронного органу про те, що відповідач не виконує вказане рішення органу місцевого самоврядування та чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Ознак складу кримінального правопорушення у діях [PERSON] працівниками органу внутрішніх справ не виявлено (а/с 25). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами щодо порядку та способу участі батька у виховані дитини [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоровю. У відповідності до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідача слід зобовязати усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з дитиною [PERSON]. В силу\~ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Так, відповідно до ст. 5 Гаазької Конвенції, право піклування означає сукупність прав, які стосуються турботи про дитину, зокрема, право опікуна визначати місце проживання дитини. Право доступу включає право спілкуватися з дитиною, у тому числі переміщувати її на обмежений час у інше місце, ніж місце постійного проживання. Відповідно до цілей Гаазької Конвенції, її суть полягає в тому, що один із батьків (або будь-яка інша особа, якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного проживання. Відповідно до ст. 52 [PERSON] України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно з\~\~ ст. 3\~\~Конвенції ООН\~\~\~\~про права дитини \~\~від 20\~\~листопада\~\~1989\~\~року, в\~\~усіх\~\~ діях\~\~щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони\~\~державними\~\~ чи приватними установами, що займаються\~\~питаннями\~\~соціального забезпечення, судами, адміністративними\~\~ чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН [INFO], дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.\~ Вирішуючи спір по суті, суд враховує характеризуючи дані позивача наявні в матеріалах справи, зокрема наявність постійного заробітку, позитивні характеристики з місця проживання та місця роботи, те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та до кримінальної відповідальності не притягався (а/с 18-23). Враховуючи вище викладені обставини та норми права, встановлені законом рівні права та обовязки батьків щодо участі у виховані та спілкуванні з дитиною, спілкування батька з дитиною у вихідні та світкові дні не може бути більшим, ніж спілкування з нею матері, а тому достатнім для батька у спілкування з дитиною будуть періоди у першу та третю суботу кожного місяця з 13 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. в присутності матері [PERSON], оскільки відповідно до змісту позовних вимог, періоди зустрічей які просить встановити позивач можуть негативно вплинути на розвиток дитини шляхом порушення звичного для неї режиму дня. Крім того, такий порядок зустрічей батька з дитиною погоджений у рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11.11.2014 року №599/19, у звязку з неналежним виконанням якого позивач звернувся з даним позовом до суду. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial