Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

В провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2019 року відповідачем в порядку добровільного відшкодування шкоди позивачу була укладена боргова розписка в сумі 15000,00 грн. за мобільний телефон який, був вкрадений відповідачем. Згідно розписки відповідач зобов`язувався сплатити борг в строк до 17 квітня 2019 року та 5000,00 грн. неустойки до 20 квітня 2019 року у разі невиконання основного зобов`язання, тому у разі прострочення сума боргу становить 20000,00 грн. Тобто відповідач зобов`язувався повернути 20000,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди за розбитий і вкрадений телефон. Згідно Вироку Виноградівського районного суду від 28.02.2019 року по справі №299/3957/18 встановлено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України. Крім того відповідач зазначив, що добровільно відшкодує шкоду завдану позивачу. Однак відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач неодноразово звертався до нього з вимогою повернути гроші, однак відповідач гроші не повернув. Це змусило позивача звернутися за захистом порушеного права до суду. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти за завдану шкоду в сумі 200000 гривень, також стягнути витрати на професійну допомогу в розмірі 3700 гривень та судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явився, проте у поданій заяві справу просив розглядати за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує. Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Виноградівського районного суду, в судове засідання з невідомих суду причин не з`явився і від нього не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки, тому на підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки\~ позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що вироком Виноградівського районного суду від 28.02.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано [PERSON] Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Вирок набрав законної сили 02.04.2019 року. Згідно розписки [PERSON] від 15.02.2019 року, копію якої долучено позивачем до матеріалів справи, відповідач зобов`язується відшкодувати майнову шкоду в розмірі 15000,00 грн. за мобільний телефон який, був вкрадений відповідачем. Згідно розписки відповідач зобов`язувався сплатити борг в строк до 17 квітня 2019 року та 5000,00 грн. неустойки до 20 квітня 2019 року у разі невиконання основного зобов`язання, тому у разі прострочення сума боргу становить 20000,00 грн. Тобто відповідач зобов`язувався повернути 20000,00 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди за розбитий і вкрадений телефон. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як встановлено судом позивачем не було заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції, рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Вироком Виноградівського районного суду від 28.02.2019 року встановлено, що мало місце незаконне заволодіння мобільним телефоном, який належав позивачу, та що відповідні дії вчинені відповідачем. Таким чином, суд доходить до висновку що дані обставини не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо розміру збитків, завданих неправомірними діями [PERSON] , суд дійшов до висновку, що написавши розписку від 15.02.2019 року відповідач визнав факт заподіяння кримінальним правопорушення [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 20000 грн. Дана розписка є належним доказом щодо підтвердження розміру збитків, що підлягають відшкодуванню. На підставі зазначеного вище, враховуючи те, що вироком суду була встановлена вина [PERSON] , між діями останнього і спричиненою позивачу шкодою є безпосередній причинний зв`язок, суд приходить до висновку що позовна заява підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню зазначені кошти. Враховуючи, що суд ухвалює рішення про задоволення позову, понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 3700 гривень на підставі ст. 137, п. 1 ч. 2 ст. 141\~ ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підстави викладеного та

Outcome: approved