Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 119 846,70 грн., що еквівалентно 10 197,29 дол. США, мотивуючи тим, що 07.11.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав грошову суму у розмірі 7 000 грн. (еквівалент 856 дол. США) строком на 6 місяців. У забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 07.11.2012 року було укладено договір поруки між позивачем та [PERSON], відповідно до якого поручитель зобов'язався перед позикодавцем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобов'язань, що виникли з договору позики від 07.11.2012 року. Відповідач сплатив щомісячні платежі за користування кредитними коштами 25.12.2012 року у сумі 2 000 грн. (еквівалентно 244,5 дол. США) та 31.01.2013 року у сумі 700 грн. (еквівалентно 85,6 дол. США). Станом на 31.07.2014 року кредит та відсотки за користування кредитними коштами [PERSON] не сплачені, у зв'язку з чим склалася заборгованість, яка складається з 120 % річних за користування кредитним коштами за період часу з 07.11.2012 року по 07.05.2013 року з урахуванням сплачених 330,1 дол. США - 183,5 дол. США, відсотків за користування позикою з 07.02.2013 року по 07.05.2013 року за 89 днів - 445 дол. США (5 дол. США * 89 днів), 180 % річних за користування кредитним коштами за період часу з 07.05.2013 року по 31.07.2014 року - 3294,37 дол. США (1484,5*180%*450 днів), пені за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року, яка складає 1% від суми заборгованості, яка станом на 31.03.2013 року складає 1484,50 дол. США, - 5418,42 дол. США Отже, станом на 31.07.2014 року [PERSON] повинен сплатити відсотки за користування кредитом - 3922,87 дол. США (183,50+445+3294,37), тіло кредиту - 856 дол. США, пеню - 5418,42 дол. США, всього - 119 846,70 грн., що еквівалентно 10 197,29 дол. США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що 07.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав грошову суму у розмірі 7 000 грн. (еквівалент 856 дол. США) строком на 6 місяців (а.с. 2). Відповідно до умов договору позики позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 7 000 грн., що еквівалентно 856 дол. США строком на 6 місяців. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 4). Пунктом 4.1. договору позики передбачено, що плата за користування кредитом становить 120 % річних (10% в місяць) 700 грн. в місяць, що еквівалентно 85,6 дол. США. Тобто, позичальник сплачує щомісячно до 07 числа суму процентів в розмірі 700 грн. в місяць. Не пізніше 07.05.2013 року позичальник повинен повернути суму позики в розмірі 7 000 грн., що еквівалентно 856 дол. США. Згідно п. 9.4. договору позики кредитодавець має право утримувати з позичальника пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожну добу прострочки. У пункті 9.5. договору позики зазначено, що після 07.05.2013 року якщо залишиться заборгованість не зважаючи на підстави її виникнення, процентів, штрафних санкцій або тіла кредиту, по всій сумі заборгованості буде діяти ставка в розмірі 180 % річних до повного погашення заборгованості. У забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 07.11.2012 року було укладено договір поруки між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого поручитель зобов'язався перед позикодавцем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобов'язань, що виникли з договору позики від 07.11.2012 року (а.с. 3). Зазначені договори відповідають вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладені в письмовій формі. Відповідач сплатив щомісячні платежі за користування кредитними коштами 25.12.2012 року у сумі 2 000 грн. (еквівалентно 244,5 дол. США) та 31.01.2013 року у сумі 700 грн. (еквівалентно 85,6 дол. США). Залишок заборгованості за щомісячними платежами складає 183,50 дол. США. Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу не повернута. Згідно розрахунку позивача станом на 31.07.2014 року склалася заборгованість за договором позики, яка складається з: - суми заборгованості за позикою - 7000 грн., що еквівалентно 856 доларів США; - 120 % річних за користування заборгованими коштами за період часу з 07.11.2012 року по 07.05.2013 року з урахуванням сплачених 330,1 дол. США - 183,5 дол. США (85,6*6 місяців -330,1); - відсотків за користування позикою з 07.02.2013 року по 07.05.2013 року за 89 днів - 445 дол. США (5 дол. США * 89 днів), - 180 % річних за користування заборгованими коштами за період часу з 07.05.2013 року по 31.07.2014 року - 3294,37 дол. США (1484,5 (856+183,5-445)*180%*450 днів); - пені за період з 07.05.2013 року по 07.05.2014 року, яка складає 1% від суми заборгованості, яка станом на 31.03.2013 року складає 5418,42 дол. США. (1484,50 дол. США(856+183,5-445) *365/100) Таким чином, станом на 31.07.2014 року [PERSON] повинен сплатити тіло позики - 856 дол. США, відсотки за користування позикою - 3922,87 дол. США (183,50+445+3294,37), пеню - 5418,42 дол. США, всього - 119 846,70 грн., що еквівалентно 10 197,29 дол. США. За нормами ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як роз'яснено судам в п.18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 30.03.2012 року проценти визначені в договорі від простроченої суми полягають в отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно роз'яснень, наданих судам в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року в п.27 судом може бути застосовано положення ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки лише за заявою відповідача. Істотними обставинами в розумінні частини третьої ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за договором позики в сумі 10 197,29 дол. США, що еквівалентно 119 846,70 грн., підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved