Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно: 13 частину квартири в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька, котрий помер [INFO], і відповідачка [PERSON] від своєї обов'язкової частки у спадковому майні відмовилася на користь позивача, однак спірна квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, відтак нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тією обставиною, що частки співвласників у спадковому майні є невизначеними. В судовому засіданні позивач позов підтримав та з мотивів, зазначених у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі та не заперечують проти задоволення вимог. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про право власності від 14 травня 1999 року, виданого Тернопільським міським БТІ на підставі розпорядження керівника органу приватизації від 14.05.1999 року, квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], та відповідачам у справі [PERSON], [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2012 року, виданим відділом ДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції. За життя спадкодавець склав заповідальне розпорядження від 02 березня 1997 року, посвідчене приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу в реєстрі за № 1001, згідно змісту якого [PERSON], свою частку в квартирі [ADDRESS], заповів позивачу [PERSON]. Із змісту постанови державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори від 11.11.2013 року за № 320502-31 вбачається, що Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті, [INFO] гр. [PERSON], й із причини невизначеності часток у праві спільної сумісної власності позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому нотаріусом було встановлено, що після смерті [INFO] гр. [PERSON], спадкоємець, котрий має обов'язкову частку в спадковому майні, [PERSON], подала заяву про відмову від спадщини. Вирішуючи спір суд зазначає таке. Згідно частини першої статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду (ч.2 ст. 370 ЦК України). Належних та допустимих доказів існування угоди про відступу від рівності часток співвласників квартири [ADDRESS], судом не здобуто та сторонами спору суду не надано. Відтак спадкодавцю належала 13 частина спірної квартири, й саме даний розмір частки входить до складу спадкового майна. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України). Зміст права власності складають право володіння, користування та розпорядження. (ч.1 ст. 317 ЦК України). Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності суд зазначає, що позивач набув права власності на 13 частину [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], котрий помер [INFO], однак не може оформити права власності на спадкове майно з причини невизначеності часток у спільному майні, про що наявна відмова нотаріуса постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Outcome: approved