Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом заступника керівника [PERSON] місцевої прокуратури в інтересах держави в особі [PERSON] міської ради, Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Позивач позовні вимоги мотивував тим, що Вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/17743/14-к від 26.12.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Як встановлено Вінницьким міським судом під час розгляду справи №127/17743/14-к 07.03.2014 близько 22.00 год., [PERSON], перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «проспект Юності» у м. Вінниці, з мотивів неприязних стосунків, що виникли в нього з раніше незнайомим йому [PERSON] на ґрунті конфлікту, умисно, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в область лівої сторони щелепи останнього, внаслідок якого [PERSON] втративши рівновагу впав на землю. Після цього, [PERSON], продовжуючи свої злочинні дії, наніс один удар ногою в область голови та один удар ногою в область тулуба [PERSON], тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, синця на голові, травматичного перелому 5-го зуба на верхній щелепі зліва, синця і рани на верхній і нижній губах зліва, синця на плечі та передпліччі зліва, які відповідно до висновку експерта № 725 від 23.06.2014 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи - 07.03.2014; за ступенем тяжкості не являлись небезпечними для життя та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров'я, чи незначну стійку втрату загальної працездатності. В подальшому [PERSON] звернувся за медичною допомогою до [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги і перебував на лікуванні в отоларингологічному відділенні з 08.03.2014р по 31.03.2014р. Згідно довідки [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги №01-26/624 від 18.04.2016 вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні складала 228,96 грн. Таким чином, в медичній установі потерпілий [PERSON] перебував 23 дні, загальна вартість перебування потерпілого у [PERSON] міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги склала 5266 грн. 08 коп. [PERSON] на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. В судовому засіданні прокурор Безпалюк А.О. позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд позов задоволити. Представник позивача [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задоволити. Представник позивача адвокат [PERSON] Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/17743/14-к від 26.12.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Як встановлено Вінницьким міським судом під час розгляду справи №127/17743/14-к 07.03.2014 близько 22.00 год., [PERSON], перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «проспект Юності» у м. Вінниці, з мотивів неприязних стосунків, що виникли в нього з раніше незнайомим йому [PERSON] на ґрунті конфлікту, умисно, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в область лівої сторони щелепи останнього, внаслідок якого [PERSON] втративши рівновагу впав на землю. Після цього, [PERSON], продовжуючи свої злочинні дії, наніс один удар ногою в область голови та один удар ногою в область тулуба [PERSON], тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, синця на голові, травматичного перелому 5-го зуба на верхній щелепі зліва, синця і рани на верхній і нижній губах зліва, синця на плечі та передпліччі зліва, які відповідно до висновку експерта № 725 від 23.06.2014 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи - 07.03.2014; за ступенем тяжкості не являлись небезпечними для життя та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров'я, чи незначну стійку втрату загальної працездатності. В подальшому [PERSON] звернувся за медичною допомогою до [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги і перебував на лікуванні в отоларингологічному відділенні з 08.03.2014р по 31.03.2014р. Згідно довідки [PERSON] міської клінічної лікарні швидкої допомоги №01-26/624 від 18.04.2016 вартість одного ліжко-дня за вказаний період у відділенні складала 228,96 грн. Таким чином, в медичній установі потерпілий [PERSON] перебував 23 дні, загальна вартість перебування потерпілого у [PERSON] міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги склала 5266 грн. 08 коп. [PERSON] на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок). Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Згідно з інформацією, розміщеною у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги це комунальний заклад, який є власністю територіальної громади міста Вінниці, управління яким здійснює [PERSON] міська рада. Засновником Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги є [PERSON] міська рада. Оскільки фінансування Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, відсутність відшкодування коштів, витрачених Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги є порушенням прав територіальної громади міста Вінниці, що в свою чергу завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними, а тому такими що підлягають до задовлення, оскільки із вчиненням [PERSON] злочину державному закладу охорони здоровя завдано шкоду, яка ним повинна бути відшкодована. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору його, згідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved