Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 10 серпня 2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам їхньої дочки, тому просить задовольнити її вимоги. Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в якому просив надати шестимісячний строк для примирення сторін та збереження сім»ї. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 27 вересня 2016 року по справі було зупинено провадження та надано сторонам строк для примирення у чотири місяці, які наразі минули. Позивачка до суду подала заяву, якою підтримала позовні вимоги та заявлені обставини, на їх обґрунтування. Крім цього просила розглянути справу без її участі, на підставі наявних в справі доказів та її заяви. Представник відповідача також подав до суду заяву аналогічного змісту. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 10 серпня 2014 року у виконавчому комітеті Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 50, це підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 128351, виданого виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області 10 серпня 2014 року. Від спільного сумісного проживання мають неповнолітнюдочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-БВ № 250792, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 02 липня 2015року). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та тривалий час проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. За згодою сторін після розірвання шлюбу неповнолітня дочка [PERSON] залишиться проживати разом з позивачкою. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, буде суперечити їхнім інтересам та їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб слід розірвати. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved