Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів звернувся представник Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просить суд їх задоволити та стягнути з відповідача надміру отриману пенсію в розмірі 1049 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про отримання судової повістки рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON], [INFO] перебував на обліку в Рівненському обєднаному управління пенсійного фонду України Рівненської області та отримував пенсію у звязку з втратою годувальника згідно із законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до поданої 24 червня 2014 року заяви. Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича ([PERSON]), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Відповідно до п.3 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки №486 від 21 жовтня 2014 року [PERSON] навчався в рівненському державному аграрному коледжі (І рівень акредитації) з 01 вересня 2011 року (наказ про зарахування №63-СК від 25 серпня 2011 року. Строк закінчення навчального закладу 02 липня 2015 року. 05 січня 2016 року позивачем було надіслано лист до Рівненського державного аграрного коледжу з проханням підтвердити факт навчання на денній формі [PERSON], [INFO] за спеціальністю «розробка програмного забезпечення». З дослідженого в судовому засіданні листа №10 від 13 січня 2016 року Рівненського державного аграрного коледжу [PERSON] відрахований з числа студентів у звязку із закінченням терміну навчання з 30 червня 2015 року згідно наказу про відрахування №68-СК від 30 червня 2015 року). Відповідно до ст.38 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Листом від 28 січня 2016 року №01-17 управління з координації та контролю за виплатою пенсії головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило Рівненське обєднане управління пенсійного фонду України Рівненської області про факт безпідставної виплати підвищеного розміру пенсії за період з 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року в сумі 1049 грн., внаслідок несвоєчасного повідомлення про відрахування з навчального закладу. Позивачем було надіслано лист від 01 лютого 2016 року за №1620-03 [PERSON]В, для вирішення питання щодо добровільного повернення надміру виплаченої суми пенсії по втраті годувальника в розмірі 1049 грн. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач надміру отримані кошти не повернув, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved