Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання на час продовження навчання з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2015 року, у твердому розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) гривень 00 копійок, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму та 2900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень 00 копійок - ? частину вартості навчання за вказаний період. Позивачка у позовній заяві зазначає, що вона є донькою відповідача [PERSON] У період з 1995 року по 2004 рік він знаходився у шлюбі з її матір'ю, проте у 2004 році шлюб було розірвано. Починаючи з 2004 року [PERSON] та [PERSON] живуть окремо та не спілкуються. Відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2007 року відповідач сплачував аліменти на утримання позивачки до досягнення нею повноліття. Позивачка проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Матір [PERSON] не працює, так як вона є опікуном над [PERSON], яка є інвалідом з дитинства. З 01 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року позивачка є студенткою 2-го курсу Запорізького коледжу Київського університету культури денної форми навчання. Вона не отримує стипендії, навчається на денній формі навчання, не має змоги самостійно заробляти кошти, тому потребує допомоги батьків. Матеріальної допомоги матері позивачки не вистачає, так як остання отримує прибуток менший прожиткового мінімуму на одну дорослу людину. Батько позивачки являється працездатним за віком та фізичним станом здоров'я, тому, на її думку, він повинен сплачувати матеріальну допомогу на час навчання. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивачка у судове засідання не з'явилась, проте від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, на винесені заочного рішення не заперечує (а.с.22). Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, шляхом надсилання за його зареєстрованим місцем проживання листа з викликом до суду, а саме: [ADDRESS]. На адресу суду надішли конверти з довідками, в яких зазначається, що «конверт повернуто за закінченням терміну зберігання», у зв'язку з тим, що адресата не було вдома. (а.с.24-25) Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Від позивачки, також, надійшла письмова заява, в якій вона просить залишити її позовні вимоги в частині стягнення 2900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень 00 копійок без розгляду (а.с.23). Суд вважає можливим залишити позовні вимоги позивачки в частині стягнення 2900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень 00 копійок без розгляду, та, вивчивши матеріали справи, письмові докази, задовольнити позовні вимоги у іншій частині позову з наступних причин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11 жовтня 1995 року, запис №1167 (а.с.5). Відповідно до довідки, яка була видана головою квартального комітету від 22 вересня 2014 року, мати позивачки [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], та має склад сімї: 1) доньку [PERSON], яка є інвалідом дитинства 2-ї групи; 2) доньку [PERSON], яка є студенткою 2-го курсу Київського університету культури (філіал в м. Запоріжжя) (а.с.7). Позивачка [PERSON] є студенткою 2-го курсу, денної форми навчання, спеціальності «Перукарське мистецтво та декоративна косметика» Запорізького коледжу Київського університету культури, куди вона зарахована наказом №10/45-с від 27 серпня 2014 року (а.с.8). Відповідно до договору №0713/144 від 01 вересня 2014 року сума до сплати за за навчання у Запорізькому коледжі Київського університету культури за один навчальний рік складає 5800 (п'ять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач сплачував аліменти на утримання позивачки відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 травня 2007 року по справі №2-1990 (а.с.6). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з тим, що позивачка [PERSON] продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] на час навчання з 01 вересня 2014 року до 30 червня 2015 року, у твердому розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) гривень 00 копійок підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви майнового характеру ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved