Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що він на підставі свідоцтва про право власності САВ № 034605 від 09 лютого 2007 року є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Його право власності на вказану квартиру було зареєстроване у реєстровій книзі № 62-236 за реєстровим № 642/30788 14 березня 2007 року комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна». У його квартирі на теперішній час зареєстрована та проживає відповідач - [PERSON], 1989 року народження. Квартира складається з двох кімнат: 1 кімната площею 12, 4 кв. м. розмірами 3,93 х 3, 15 метрів; 2 кімната площею 17,5 кв. м. розмірами 5, 54 х 3, 16 метрів. У першій кімнаті площею 12, 4 кв. м. проживає він та відповідач [PERSON], у другій кімнаті проживає його хвора мати [PERSON], 1928 року народження, похилого віку, яка за станом здоров'я має жити у спокої та тиші та потребує стороннього догляду. Як власник квартири внаслідок проживання в ній відповідача він не може вільно у своїй кімнаті, площею 12, 4 метрів квадратних перевдягтися, не може вільно дивитися телепередачі, вільно відпочити у своїй кімнаті у бажаний для його час. Відповідач [PERSON] своєю присутністю створює перешкоди для нього у вільному та безперешкодному користуванні квартирою. Вона грубо поводиться з ним та його матір'ю, влаштовує сварки, хоче бути головною та диктувати йому свої умови користування його квартирою. Відповідач завжди приходить додому в нічний час, при переміщенні по квартирі вночі створює шум, грюкіт, будить його та його матір у нічний час, чим створює нервову атмосферу у квартирі та неможливість відпочинку та нормального користування житлом. Вона абсолютно не цікавиться його життям та життям своєї бабусі, не проявляє до них уваги та клопоту, навіть не розмовляє з ними. За вказаних обставин позивач не бажає, щоб відповідач користувалася його квартирою власником якої вона не являється. Договору найму ( сервітуту) житлового приміщення із відповідачем на проживання її у квартирі № [ADDRESS] він не укладав. Відповідач не є членом його сім'ї, не приймає участі у спільному з ним ведені сімейного бюджету та сімейного господарства, за віком не є дитиною. Позивач зазначає, що він запропонував відповідачу знятися з реєстрації за місцем проживання з зазначеної квартири, проте відповідач відмовилася. Обставини, що мають істотне значення є його бажання продати квартиру, але за наявності реєстрації відповідачів як проживаючих у квартирі для того є перешкоди бо потенційні покупці вимагають щоб на момент продажу квартири у ній не було зареєстрованих осіб. Посилаючись на ст.317 ч.1, ч.1 ст.319, 391 , ст.405, 406 ЦК України, ст.150 ЖК України позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою № [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з обставин викладених в позові та просили позовну заяву задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, з посиланням на те, що вона є донькою позивача, в квартирі проживає майже 8 років, іншого житла не має , а тому просила суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду до участі в розгляді справи в якості третьої особи залучено [PERSON], котра в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та третю особу, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності від 09.02.2007 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що складається з двох кімнат. Як убачається з довідки форми № 3 у вищевказаній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] - власник, [PERSON] - мати та [PERSON] - дочка з 10.09.2010 року. Згідно статті 156 ЖК України , члени сім*ї власника квартири користуються житловим приміщенням нарівні з її власником. Припинення сімейних відносин не позбавляє його права користування займаним приміщенням. Згідно статті 405 ЦК України члени сім*ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як встановлено під час розгляду справи у сторін існують неприязні конфліктні стосунки, проте позивач не заперечував в судовому засіданні ту обставину, що відповідач проживає в спірній квартирі та є його донькою. Враховуючи те, що відповідач в спірну квартиру вселена та зареєстрована, як донька власника, а також постійно в ній проживає з моменту свого вселення, суду надала докази про сплату витрат на утримання квартплати та комунальних послуг, послуг консьєржа, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed