overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 35 880 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач позичив у нього 3 000 дол. США, що станом на 19 серпня 2014 року еквівалентно згідно курсу Національного банку України - 35 880 грн. зі строком повернення до 23 серпня 2011 року, однак не виконав взяте на себе зобов'язання, чим порушив права позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] позичив у [PERSON] 3 000 дол. США, які зобов'язався повернути до 23 серпня 2011 року, однак взяті на себе зобов'язання не виконав. Ці обставини підтверджуються поясненнями представника позивача та розпискою. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язання по поверненню [PERSON] позики, а тому сума позики в розмірі 35 880 грн. підлягає стягненню в примусовому порядку, а також судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 365 490 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 червня 2013 року відповідач позичив у нього 30 000 дол. США, що станом на 13 серпня 2014 року еквівалентно згідно курсу Національного банку України - 365 490 грн. зі строком повернення на першу вимогу позивача, однак на неодноразове звернення щодо повернення коштів не виконав взяте на себе зобов'язання, чим порушив права позивача. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просять їх задовольнити. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] 04 червня 2013 року позичив у [PERSON] 30 000 дол. США, які зобов'язався повернути на першу вимогу позивача, однак взяті на себе зобов'язання не виконав. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та розпискою. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язання по поверненню [PERSON] позики, а тому сума позики в розмірі 365 490 грн. підлягає стягненню в примусовому порядку, а також кошти затрачені позивачем на правову допомогу та судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 5 000 грн. та 3% річних за користування коштами за період з 01 листопада 2012 року по 16 липня 2014 року в сумі 487 грн. 83 коп., а всього 5 487 грн. 83 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17 вересня 2012 року відповідач позичив у нього 5 000 грн. зі строком повернення 31 жовтня 2012 року. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, чим порушені права позивача. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач, який повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 вересня 2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] 5 000 грн., які зобов'язався повернути 31 жовтня 2012 року, однак взяті на себе зобов'язання не виконав. Ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та розпискою. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оцінюючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язання по поверненню [PERSON] позики у строк передбачений договором, а тому сума позики в розмірі 5 000 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 487 грн. 83 коп.( 5 000 Х 0.03) / 365) Х 623 днів) за період з 01 листопада 2012 року по 16 липня 2014 року, а всього на суму 5 487 грн. 83 коп. підлягають стягненню в примусовому порядку, а також судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Давидковецької сільської ради Хмельницького району про визнання права власності в порядку спадкування на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог, згідно уточнених позовних вимог, позивач зазначив, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом та фактично вступив в управління майном. Однак позивач зареєструвати своє право власності на вказане будинковолодіння невзмозі, оскільки за життя батько [PERSON] не зареєстрував в установленому порядку своє право власності в порядку спадкування за законом на спірне будинковолодіння після смерті його матері [PERSON] Позивач просить задовольнити позов, оскільки у інший спосіб даний спір не може бути вирішений. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнають та просить справу слухати без його участі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, крім того позивач дійсно є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], на зазначене майно ніхто не претендує. На спірне будинковолодіння право власності в установленому порядку не оформлено та не може бути визнано за померлим. Враховуючи, що оскільки іншим чином, крім судового рішення, не вбачається можливим вирішити цей спір без ущемлення майнових прав позивача, а тому позов підлягає задоволенню

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивачка вказує на те, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Посилаючись на те, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин - довгий час знаходився у тяжкому психічному стані, пов'язаному з втратою матері, просив задовольнити позов та визначити додатковий строк, достатній для прийняття спадщини - один місяць для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений судом належним чином. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, проти позову відповідач не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] року померла мати позивача [PERSON] - [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, 9 липня 2014 року позивачу на його звернення до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено у зв'язку з пропуском позивачем строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як слідує з матеріалів справи, позивач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS]. Згідно довідки ЖКП Миколаївської міської ради «Південь» № 1968 від 17 червня 2014 року за адресою: [ADDRESS], була зареєстрована та проживала [PERSON]. На день її смерті [INFO] року зареєстрованими особами за даною адресою ніхто не значиться. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 2 вересня 2014 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої Другою Миколаївською нотаріальною конторою 19 вересня 2014 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не заводилась. Як пояснив позивач та його представник в судовому засіданні, мати позивача хворіла на онкологічне захворювання та потребувала постійного догляду, внаслідок чого позивач довгий час до її смерті постійно проживав в [ADDRESS], де і продовжує проживати після смерті матері зі своєю сім'єю, користується та утримує дану квартиру. Крім того, позивач мав складне матеріальне становище, через що не мав можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивачу слід визначити додатковий строк для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 18.08.2014 року уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану про що зроблено запис №1151. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позов мотивував тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб між ними фактично розпався, з січня 2013 року проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків, спільне господарство не ведеться. На підставі вищезазначеного позивач просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі сторін. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Заяву мотивував тим, що він є власником земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок. Відповідач порушує право власності, а саме відібрав у нього частину земельної ділянки площею 0,0150 га і встановив на ній дерев'яну огорожу. Посилаючись на зазначені обставини та на порушення відповідачем вимог земельного законодавства просив покласти зобов'язання на відповідача щодо повернення самовільно захопленої ділянки, забрати огорожу та в майбутньому не чинити перешкод у користуванні цієї ділянки. В суді позивач вимоги позову підтримав повністю. Відповідач позов заперечив і пояснив, що дійсно він поставив дерев'яну огорожу на земельну ділянку так як вважає, що вона належить йому. Правовстановлюючих документів на земельну ділянку немає. Сільський голова с. Присліп Болехан М.М. підтвердив факт самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] зі сторони відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої сторони та перевіривши матеріали в справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступного. [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗК № 010077 від 21.08.1997 року є власником земельної ділянки площею 0,6043 га у с.Присліп. Весною 2014 року [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки площею 0,0150 га, яка належить на праві власності [PERSON] біля дворогосподарства останнього і на цій ділянці встановив дерев'яну огорожу. Даний факт підтверджено в суді поясненнями [PERSON], сільського голови Болехан М.М., Актом про порушення земельного законодавства від 02 червня 2014 року, складеного комісією Присліпської сільської ради, а також поясненнями і самого відповідача. Суд відхиляє мотивацію відповідача про належність йому даної земельної ділянки, оскільки у такого відсутні правовстановлюючі документи на цю ділянку. Отже в суді є доведеним факт порушення відповідачем по відношенню до позивача земельного законодавства, зокрема ч. 1 ст. 78, ст. 90 ЗК України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 212 цього Кодексу самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. З огляду на вищевстановлене суд приходить до висновку, що позов позивача є обгрунтовно доведеним і підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Українського державного підприємства поштового зв?язку «Укрпошта» в особі Рівненської дирекції про усунення перешкод в користуванні житлом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 1997 року він проживав в гуртожитку Українського державного підприємства поштового зв?язку «Укрпошта» за адресою [ADDRESS] З 2003 року працівники відповідача безпідставно не впускають його в гуртожиток і з того часу він не має можливості там проживати чи навіть забрати свої особисті речі. Іншого житла він не має. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити в повному обсязі та зобов?язати Українське державне підприємство поштового зв?язку «Укрпошта» в особі Рівненської дирекції не чинити перешкод [PERSON] в користуванні житловим приміщенням гуртожитку в будинку [ADDRESS] Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що на даний час приміщення гуртожитку в будинку [ADDRESS] згідно акту приймання -передачі від 26 січня 2011 року передано в комунальну власність, а тому вони є неналежним відповідачем, а відтак в позові слід відмовити з цих підстав. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази надані сторонами , суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до статті 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Судом встановлено, що [PERSON] був вселений та зареєстрований в гуртожитку, що знаходиться в будинку [ADDRESS] 9 червня 1997 року (а.с.6 - копія паспорта серії [NUMBER]). У цьому гуртожитку [PERSON] користувався кімнатою [ADDRESS]. З 2003 року [PERSON] жилим приміщенням- кімнатою [ADDRESS] в гуртожитку [ADDRESS] , не користується, так як працівники відповідача чинять йому в цьому перешкоди. Згідно із ст.17 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом, якщо відсутність понад шість місяців мала місце з поважних причин. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 26 березня 2013 року по цивільній справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Рівненського міського суду від 04 березня 2013 року в справі за позовом Українського державного підприємства поштового зв?язку «Укрпошта» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Рівненського міського суду від 04 березня 2013 року в частині визнання [PERSON]. таким, що втратив право користування житловим приміщенням гуртожитку в будинку [ADDRESS] скасовано і в задоволенні позову в цій частині відмовлено. На підставі ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 17.10.2009 року між ними був зареєстрований шлюб. Від шлюб вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. В зв'язку з тим, що між ними відсутнє взаємопорозуміння, через несумісність характерів, різних поглядів на життя вони втратили один до одного почуття поваги та кохання, просив шлюб між ними розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений, заяву про відкладання справи не подавав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.10.2009 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів, втратили один до одного почуття поваги та любові. Шлюбні відносини сторони припинили. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушення жінки чи чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до територіальної громади с. Петрівка в особі Петрівської сільської ради Щорського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], що була зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS]. За життя померла розпорядилась своїм майном склавши заповіт на ім'я позивачки. До спадкового майна входить: право на земельну ділянку розміром 3.3015 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Щорського району Чернігівської області. Інших спадкоємців крім неї немає. В установлений законом строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори в силу своєї юридичної необізнаності та незнанням порядку оформлення спадщини. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] відсутня, від неї надійшла заява відповідно до якої вона просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник Петрівської сільської ради відсутній, в матеріалах справи є заява відповідно до якої Петрівська сільська рада не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути справу без участі представника сільської ради. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті лишилося спадкове майно: земельна ділянка розміром 3.3015 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Щорського району Чернігівської області. За життя спадкодавець розпорядилась своїм майном склавши заповіт відповідно до якого заповів все своє майно позивачці. В установлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулась за отриманням спадщини в зв'язку з юридичною необізнаністю. Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки заявник пропустив строк з поважних причин. Суд має визначити заявнику додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved