Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

В позові [PERSON] вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, а саме однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1997 року, укладеного та зареєстрованого на Таврійській універсальній біржі нерухомості за №74 від 12 грудня 1997 року. Після смерті матері позивач є єдиним спадкоємцем. 14 травня 2019 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Василівського нотаріального округа Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області Кириченко В.В., де й була зареєстрована спадкова справа за №63/2019 року. 04 вересня 2019 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану квартиру було відмовлено у зв`язку з тим, що даний договір повинен був бути нотаріально посвідчений та позивачу надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до реєстраційної посвідки Василівського районного бюро технічної інвентаризації Василівської райдержадміністрації Запорізької області від 29 грудня 1997 року, квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] в реєстраційній книзі №4 за реєстровим №28 як особиста власність на підставі Договору, зареєстрованого на Таврійській універсальній біржі нерухомості 12 грудня 1997 року за №74. Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості від 12 грудня 1997 року, реєстраційний № 74, учасниками правочину (продавцями) були [PERSON] , інтереси якої представляв член Таврійської універсальної біржі нерухомості [PERSON] на підставі договору-доручення за №74К від 12 грудня 1997 року, з однієї сторони, та з іншої сторони, [PERSON] , інтереси якого представляв член Таврійської універсальної біржі нерухомості [PERSON] , на підставі договору-доручення за № 74 П від 12 грудня 1997 року, які в свою чергу оформили через Таврійську універсальну біржу нерухомості договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, який був на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації правочинів» за № 74 від 12 грудня 1997 року. Позивач вказує, що [PERSON] мала всі правові підстави надати повноваження для вчинення правочину щодо купівлі вищевказаної квартири від свого імені (за договором доручення) члену Таврійської універсальної біржі нерухомості, що вона і зробила у 1997 році при укладенні договору купівлі-продажу на Таврійській універсальній біржі нерухомості. Сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості, виконання договору відбулося. За положеннями укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж квартири. Сторонами усі умови за договором виконані. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, не має Згідно з витягу з звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, ринкова вартість однокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 196 765,00 (сто дев`яносто шість тисяч сімсот шістдесят п`ять ) грн.. Позивач вважає, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 1997 року за №74, укладеного на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу», та зареєстрованого в «Василівському районному бюро технічної інвентаризації» 29 грудня 1997 року, належала на праві власності її померлій матері [PERSON] , тому позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері і прийняла спадщину після її смерті. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею право власності на вищевказану квартиру, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просять позов задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (частина 4). Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26 лютого 2019 року (а.с.8). Той факт, що померла [PERSON] доводилась позивачу матір`ю підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про укладення шлюбу, в результаті якого позивач набула прізвище « [PERSON] » (а.с.7). Відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості від 12 грудня 1997 року, реєстраційний № 74, учасниками правочину були [PERSON] , інтереси якої представляв член Таврійської універсальної біржі нерухомості [PERSON] на підставі договору-доручення за №74К від 12 грудня 1997 року (а.с.10) з однієї сторони та з іншої сторони [PERSON] , інтереси якого представляв член Таврійської універсальної біржі нерухомості [PERSON] , на підставі договору-доручення за № 74 П від 12 грудня 1997 року, які в свою чергу оформили через Таврійську універсальну біржу нерухомості договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, який був на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» зареєстровано в «Журналі реєстрації правочинів» за № 74 від 12 грудня 1997 року (а.с.11). Технічна характеристика квартири за адресою: [ADDRESS] підтверджується технічним паспортом складеним Василівським районним бюро технічної інвентаризації станом на 13 січня 1996 року (а.с.12-13). Згідно довідки №1200 від 04 квітня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Василівської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в період з 23 червня 1998 року по день смерті [INFO] (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Кириченко В.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 вересня 2019 року, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру, у зв`язку з тим, що надані позивачем документи не відповідають вимогам законодавства та рекомендовано звернутись до суду для вирішення даного питання (а.с.9). Згідно висновку зі звіту про незалежну оцінку ФОП [PERSON] , ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 14 жовтня 2019 року, становить 196 765,00 грн. (а.с.15). З матеріалів чинної спадкової справи №63/2019, заведеної приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Кириченко В.В., після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.35-39), вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] , [INFO] звернулась [PERSON] (а.с.37). Згідно відповіді державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області від 31 жовтня 2019 року, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася (а.с.29). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на 14 серпня 1996 року, зазначено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Статтею 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення правочину, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Положеннями ст.47 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , яка, в свою чергу, в установленому законом порядку набула право власності на квартиру [ADDRESS] , позивач вчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але у зв`язку з відсутністю нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу на квартиру позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved