Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

В серпні 2015 року представник Позивача звернувся в суд до Відповідачів з зазначеним позовом. Посилається на те, що 19 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №054-2008-278, відповідно до умов якого відповідач отримав у ВАТ «Універсал Банк» кредит у сумі 150 000,00 швейцарських франків, строком користування до 10.02.2038 року зі сплатою 9,95% річних. В подальшому відсоткова ставка за користування кредитом змінювалась відповідно до додаткових угод б/н від 10 серпня 2009 року та 08 вересня 2009 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №054-2008-278-Р/1 від 19 лютого 2008 року. Відповідно до умов договору Поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору, а відповідальність відповідачів є солідарною. В порушення умов кредитного Договору [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим станом на станом на 27 травня 2015 року має заборгованість у сумі 152\~808,46 швейцарських франків, яка складається з наступного: - 142 993,74 швейцарських франків кредитна заборгованість; - 9\~780,06 швейцарських франків заборгованість по відсоткам; - 34,66 швейцарських франків підвищені відсотки. На момент подачі позову заборгованість не погашена. Представник Позивача в судове засідання не зявився, проте надав суду заява з проханням слухати справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляди справи судом сповіщались. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що Позивач та [PERSON] 19 лютого 2008 року уклали кредитний договір №054-2008-278, відповідно до умов якого відповідач отримав у ВАТ «Універсал Банк» кредит у сумі 150 000,00 швейцарських франків, строком до 10.02.2038 року зі сплатою 9,95% річних, що підтверджується наданою суду копією договору (а.с. 6-13). Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому Договором видав Відповідачу грошові кошти, шляхом банківського переказу коштів на рахунок Позичальника №2609000036988, що підтвердив випискою по рахунку Боржника (а.с. 43). Крім цього, 10 серпня 2009 року та 08 вересня 2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено додаткові угоди б/н до кредитного договору, відповідно до умов яких сторони домовилися про зміну розміру плати за користування кредитом, а саме: у період з 10 серпня 2009 року по 09 лютого 2010 року встановлювалась ставка за користування кредитом на рівні 7,67% річних, з 10 лютого 2010 року по 09 лютого 2015 року 11,31% річних, а починаючи з 10 лютого 2015 року 10,95% річних (а.с. 18-29). Відповідно до умов укладеного договору банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та платити проценти за користування ним. В порушення умов Кредитного договору [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання не виконав та станом на 27 травня 2015 року має заборгованість по кредитному договору та нарахованим відсоткам у розмірі 152\~808,46 швейцарських франків. Відповідно до п. 5.2.5. Кредитного договору банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 60 календарних днів з дати відправлення кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. На адресу [PERSON] 27.03.2015 року, з метою досудового врегулювання спору, була надіслана вимога про погашення суми заборгованості за кредитним договором №054-2008-278 від 19 лютого 2008 року (а.с. 54), проте вимога [PERSON] залишена без уваги. Поручителем по кредитному договору виступив [PERSON], який уклав відповідний договір поруки №054-2008-278-Р/1 від 19 лютого 2008 року, що підтверджується наданою суду копією (а.с. 34-36). 07 вересня 2009 року між [PERSON] та Позивачем було укладено додаткову угоду б/н, якою сторони узгодили зміну розміру плати за користування кредитом. У звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором Позивач, згідно з п.2.2. договору поруки, 27.03.2015 року на адресу [PERSON] надіслав лист-вимогу, як до Поручителя за кредитним договором №054-2008-278 від 19 лютого 2008 року (а.с. 56). Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 27 травня 2015 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 39). Ґрунтуються на законі й вимоги позивача про стягнення суми позову солідарно з обох відповідачів з огляду на наступне. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідачів солідарно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даних спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору в розмірі 3775,80 гривень.

Outcome: approved