Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до відповідача [PERSON] , третя особа ГО ВК «Комунарівець» про визнання договору купівлі-продажу елінгу дійсним та визнання права власності. Позивач у своєму позові та додаткових поясненнях посилався на те, що на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міськради № 883 від 17 вересня 1992 року було зареєстровано ГО ВК «Комунарівець». Рішенням виконкому Дніпровської міськради № 856 від 16 вересня 1993 року ГО ВК «Комунарівець» було безкоштовно передано човниковий причал № 9. Розпорядженням міського голови № 809-р від 30 вересня 2010 року будівлям та спорудам по вул. Набережна Заводська у м. Дніпрі (колишня назва Дніпропетровську ) було присвоєно адресу: [ADDRESS]. Землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:08:835:0033 площею 2,6070 га, яка знаходиться під об`єктом за вказаною адресою, є ГО ВК «Комунарівець». Відповідно до протоколу засідання правління ГО ВК «Комунарівець» № 1/11 від 2 квітня 2016 року позивача було включено до складу членів організації та закріплено за ним елінг [NUMBER] (стоянкове місце). 4 липня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу вказаного елінгу, згідно умов якого відповідач продав, а позивач купив зазначений елінг за 29 000 доларів США. Листом-запрошенням від 15 травня 2018 року, який відповідачем було отримано 17 травня 2018 року, позивач запрошував [PERSON] на 11 годину 00 хвилин 30 травня 2018 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Колодія Р.О. для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але відповідач у визначений час та місце не з`явився. Разом з тим, до теперішнього часу [PERSON] не здійснив нотаріальне посвідчення договору. Позивач у своєму позові просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу елінгу [NUMBER], який розташовано за адресою: [ADDRESS] , укладений 4 липня 2016 року між ним та [PERSON] , та визнати за собою право власності на елінг, загальною площею 89,7 м2, який розташовано за адресою: [ADDRESS] . Позивач в своїй заяві до суду справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду справу просив розглянути за його відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи ГО ВК «Комунарівець» у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду голова правління третьої особи справу просив розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міськради № 883 від 17 вересня 1992 року було зареєстровано ГО ВК «Комунарівець» (а.с. 10). Рішенням виконкому Дніпровської міськради № 856 від 16 вересня 1993 року ГО ВК «Комунарівець» було безкоштовно передано човниковий причал № 9 (а.с. 11). Розпорядженням міського голови № 809-р від 30 вересня 2010 року будівлям та спорудам по вул. Набережна Заводська у м. Дніпрі (колишня назва Дніпропетровську ) було присвоєно адресу: [ADDRESS]. З рішень виконкому Дніпропетровської міськради № 883 від 17 вересня 1992 року та № 856 від 16 вересня 1993 року випливає, що землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:08:835:0033 площею 2,6070 га, яка знаходиться під об`єктом за вказаною адресою, є ГО ВК «Комунарівець». Відповідно до протоколу засідання правління ГО ВК «Комунарівець» № 1/11 від 2 квітня 2016 року позивача було включено до складу членів організації та закріплено за ним елінг [NUMBER] (стоянкове місце) (а.с. 13). 4 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу елінгу [NUMBER] (стоянкове місце), загальною площею 89,7 м2, який розташовано за адресою: [ADDRESS] , згідно умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив вказаний елінг за 29 000 доларів США (а.с. 12). На виконання умов договору [PERSON] передав [PERSON] елінг та отримав від нього грошові кошти, а [PERSON] прийняв елінг та передав [PERSON] грошові кошти, тобто фактично сторонами було виконано умови договору купівлі-продажу та здійснено його виконання. Листом-запрошенням від 15 травня 2018 року, який відповідачем було отримано 17 травня 2018 року, позивач запрошував [PERSON] на 11 годину 00 хвилин 30 травня 2018 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Колодія Р.О. для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, але відповідач у визначений час та місце не з`явився. Від нотаріального посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу відповідач ухиляється і до тепер. На підставі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п. 3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України. Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації», а відтак положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу спірного елінгу між сторонами було укладено 4 липня 2016 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому положення статті 220 ЦК України можливі до застосування у правовідносинах, що виникли між сторонами по справі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 754/2339/16-ц. З обставин, викладених у позові та додаткових поясненнях, а також доказів, наданих позивачем, вбачається, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу елінгу [NUMBER] (стоянкове місце), загальною площею 89,7 м2, який розташовано за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] неодноразово звертався до [PERSON] з проханням нотаріально зареєструвати договір, у визначений день та час відповідач не з`явився до нотаріуса з метою вирішення цього питання, на теперішній час позивач не має контакту з відповідачем, який не виходить з ним на зв`язок, що свідчить про наявність факту безповоротного ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення правочину. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем вичерпано усі позасудові можливості для врегулювання правовідносин, що виникли між ним та відповідачем, договір купівлі-продажу елінгу від 4 липня 2016 року є фактично виконаним сторонами, тому договір купівлі-продажу елінгу [NUMBER], загальною площею 89,7 м2, розташованого на території Громадської організації Водний клуб «Комунарівець» за адресою: [ADDRESS] , укладений 4 липня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , підлягає визнанню дійсним, а право власності на елінг [NUMBER], загальною площею 89,7 м2, розташований на території Громадської організації Водний клуб «Комунарівець» за адресою: [ADDRESS] , визнанню за позивачем. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір на загальну суму 8 336 гривень 44 коп (а.с. 1, 2, 23), який з урахуванням задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved