Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді позов [PERSON] до Приватного підприємства «Тернопількомсервіс» про визнання права власності на квартиру №9 в будинку по проспекту Злуки, 23 в м. Тернополі, загальною площею 99, 0 кв.м. за набувальною давністю. Заяву мотивовано тією обставиною, що сімї батька чоловіка позивачки ще у 2003 році за рішенням адміністрації та профкому ВАТ «Текстерно» було надано ордер на вселення у спірну квартиру, однак він, не реалізувавши право на приватизацію житла помер, а тому лише в судовому порядку за набувальною давністю позивача має змогу визнати право на спірне майно. В судове засідання позивач направив письмову заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності, та згідно змісту якої позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути спір за наявними доказами. Відповідач в судове засідання направили заяву про розгляд провадження за відсутності представників, проти задоволення позову не заперечив. Всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступні факти. Чоловіку позивачки [PERSON], [PERSON] та батьку чоловіка позивачки [PERSON], рішенням адміністрації та профкому ВАТ «Текстерно» від 30.12.2003 року, було надано ордер №33 від 31.12.2003 року про право на зайняття житлової площі в 2 кімнатній квартирі № 9 в будинку по проспекту Злуки, 23 , загальною площею 63 кв.м., житловою 39, 3. Не реалізувавши право на приватизацію житла, батько чоловіка позивачки та її чоловік померли, що стверджується копіями свідоцтва про смерть серії 1_ИД №180458 та серії 1-ИД №234886. Отже з 2003 року позивачка відкрито, безперервно володіє спірною квартирою, провела внутрішні та зовнішні ремонтні роботи з проведенням добудови в 2010 році, погодженої начальником управління містобудівного та архітектурного комплексу, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилася до 99 кв.м. кв.м. У 2011 році позивачкою було виготовлено технічний паспорт на квартиру квартирі № 9 в будинку по проспекту Злуки, 23. Проте, станом на дату звернення до суду, [PERSON] не мають змоги ідентифікувати себе як власників в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У відповідності зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Окремо Пленум Верховного Суду України в абзаці четвертому п.11 постанови №14 від 18.11.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» наголошує, що якщо сторона визнала обставини, якими інша сторона обґрунтовує вимоги, в силу ст. 61 ЦПК України, ці обставини взагалі не потребують доказування. Системний аналіз наявних у справі доказів дозволяє суду зробити висновок, що [PERSON] з 2003 року добросовісно заволоділа спірною квартирою, продовжує відкрито, безперервно володіти даною квартирою більше 10 років, а тому її позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved