Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м.Києва, третя особа: [PERSON] про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 30.11.2015 року в зазначеній справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача частково задоволено. Ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.ст. 88, 214 ЦПК України. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити у справі додаткове рішення з наступних підстав. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. Згідно з ч.4 ст.215 ЦПК України резолютивна частина рішення повинна містити висновок суду щодо розподілу судових витрат у справі. Як вбачається з тексту судового рішення від 30.11.2015 року, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно з приписами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи вищезазначені положення закону, судовий збір у справі підлягає стягненню з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Голосіївського району м.Києва. Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивачем було заявлено у позові три вимоги: про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення та про поновлення на роботі, які є немайновими вимогами, та про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, що є вимогою майновою. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.13 постанови від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). З урахуванням розяснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.13 своєї постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Згідно з розясненнями, наданими в п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.13 постанови від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява і скарга подані до суду. Позивач звернувся з позовом до суду 17.02.2014 року. Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції, що діяла на час подання позову) ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2014 року становив 1218 гривень. Позовні вимоги позивача про стягнення середнього заробітну за час вимушеного прогулу задоволено на суму 209260, 73 гривень. Таким чином, судовий збір за подання позовних вимог у справі повинен складати 2579, 81 гривень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2579,81 гривень на користь держави.

Outcome: approved