Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

В позові вказано, що позивачка та відповідач є батьками дитини [PERSON], [INFO], яка народилася у шлюбі. З 2004 року відповідач з позивачкою та дитиною сумісно не проживає, перебуває на заробітках в Росії. До 2007 року відповідач постійно телефонував та кілька разів на рік приїжджав додому, матеріально забезпечував позивачку та дитину. З 2007 року відповідач став рідше телефонувати та приїжджати додому, перестав надавати кошти на утримання доньки. 05 червня 2014 року за рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто аліменти на утримання доньки, які відповідач не сплачував та не сплачує, має заборгованість по сплаті аліментів. За час навчання доньки в школі відповідач не цікавився її навчанням, взагалі не цікавиться життям та здоровям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не забезпечує її необхідними речами, харчуванням, з дитиною взагалі не спілкується. На теперішній час донька сторін перебуває на вихованні та утриманні лише матері - позивачки у справі, яка сама виховує доньку. Відсторонення відповідача, який постійно знаходиться за межами України, від участі в житті дитини призводить до того, що позивачка не має змоги повезти дитину на оздоровлення за кордон України, що потребує нотаріально посвідченої згоди на це батька. Позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх доньки, стягнути на її користь судові витрати по сплаті держмита та витрат на правову допомогу: 243 гр. 60коп. та 1000 грн. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідач, який належним чином та своєчасно повідомлявся про час та місце розгляду справи, судову повістку за зареєстрованим місцем проживання не отримував з незалежних від суду причин, про судове засідання повідомлявся через орган місцевого самоврядування,. У судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову суду не надав. Представник третьої особи ради з опіки та піклування Дніпрорудненської міської ради у судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи служби у справах дітей Василівської РДА Запорізької області [PERSON] суду пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки [PERSON], 2004 року , є доцільним та відповідає інтересам дитини. Представники служби спілкувалися з дитиною з приводу участі в її житті батька. Дитина пояснила, що кілька років не бачила батька, він з нею не спілкується. Свідки: [PERSON], [PERSON] [PERSON], суду пояснили, що відповідач дійсно перебуває на заробітках в Росії, з 2007 року участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, які не зявилися у судове засідання. Вислухавши учасників процесу, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Ст.164 ч.1, п.2,3 СК України передбачає, що батько може бути позбавлений батьківських прав судом, якщо ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 09 грудня 2003 року по 05 червня 2014 року, що підтверджено відомостями в паспорті позивачки (а.с.4), свідоцтвом про одруження (а.с.5), рішенням суду про розірвання шлюбу (а.с.6), копії яких є у справі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження, його копія є у справі (а.с.10). Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію, позивачка, відповідач та їх донька зареєстровані за адресою: [INFO] (а.с.7). Відмітка про реєстрацію відповідача за вказаною адресою є у його паспорті, копія якого є у справі (а.с.8). Відповідно до довідки Дніпрорудненської міської ради (а.с.11), за вказаною адресою фактично проживають лише позивачка з дитиною. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки (а.с.12), складеним провідним спеціалістом з гуманітарних питань та охорони дитинства Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за вказаною адресою, вона проживає разом з донькою. Батько дитини з ними не проживає з 2004 року, життям та здоровям доньки не цікавиться. Матір дитини створює всі умови для доньки, піклується про неї (а.с.12). З характеристики зі шкоди на доньку сторін (а.с.13) вбачається, що вихованням дитини фактично займається лише мати, тоді як батько донькою не цікавиться, зв'язок з навчальним закладом не підтримує. Відповідно до виконавчого листа (а.с.14), копія якого є у справі, з відповідача на утримання доньки стягнуто аліменти, які відповідач не сплачував жодного разу, що підтверджено вимогами державного виконавця та розрахунком заборгованості, яка станом на 07 липня 2015 року з квітня 2014 року становить - 14\~847 грн. 76 коп.(а.с.15-16). Відповідно до висновку Василівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування позбавлення батьківських прав відповідача відносно його доньки є доцільним, відповідає інтересам дитини. Зі змісту висновку вбачається, що члени комісії з питань захисту прав дитини спілкувалися з малолітньою [PERSON], яка пояснила, що вона останні два роки батька не бачила, він з нею не спілкувався, матеріально її не забезпечував, її вихованням не займався. Оскільки судом встановлено ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків щодо виховання та утримання доньки, піклування про її фізичний розвиток та стан здоров`я, забезпечення необхідного харчування, предметами першої необхідності, одягом та інших потреб дитини, на теперішній час дитина фактично позбавлена його піклування, відсутність відповідача за постійним місцем проживання обмежує можливість пересування позивачки з дитиною за межі України, в тому числі для оздоровлення, позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати, в частині сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на рахунок відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України. В частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. суд вважає необхідним відмовити, оскільки з наданих до позову угод, акту виконаних робіт та квитанції про сплату позивачкою приватному фізичній особі підприємцю адвокату [PERSON] 1000 грн. (а.с.20-21) видно, ці витрати позивачка понесла за надання їй консультації та підготовки позовної заяви та документів для подачі до суду, що фактично є гонораром адвоката. Вказані витрати не є витратами на правову допомогу в сенсі ст.ст.79, 84 ЦПК України, а тому підстав для стягнення з вказаної суми з відповідача суд не вбачає. Суд вважає необхідним розяснити відповідачу у справі його право, відповідно до ст.ст.168, 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial