overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою № 24 по вул. Софійська, 13 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, із зняттям його з реєстрації місця проживання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником вказаної квартири, що підтверджується договором купівлі продажу від 13 вересня 1996 року. При продажі квартири відповідач запевнив позивачку, що знявся з реєстрації місця проживання. Однак, їй стало відомо, що по даний час у квартирі зареєстрований відповідач. Реєстрація є формальною, оскільки він не проживає у квартирі та не сплачує витрат на її утримання. Позивачка належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернулася до суду. Позивачка звернулася із заявою у якій позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить позивачу на праві приватної власності згідно договору купівлі продажу від 13.09.1996 року за р.№ 3057. Згідно довідки про склад сімї від 13.07.2017 року № 7802, [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Згідно акта депутата Старокостянтинівської міської ради від 22.07.2017 року, відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, однак у ній не проживає. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку, а тому в цій частині позовних вимог суд прийшов до висновку відмовити. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, в якому просить визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю один місяць з дня набранням рішенням законної сили, посилаючись на те, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], який помер 1 березня 2007 року, однак, у встановлений законом шестимісячний строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подав, оскільки проживав за межами України, а про наявність заповіту, де він являється спадкоємцем, він дізнався після спливу вищевказаного строку. В судове засідання представники позивача та відповідача не з'явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 14 жовтня 2006 року виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області між нею [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри один до одного. Тому, [PERSON] вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити, а [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 жовтня 2006 року виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.8). Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сімєю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сімї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 16 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя [PERSON] з відповідачем не склалося. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри один до одного. Тому, [PERSON] вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить суд розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила суд його задовольнити, а [PERSON] позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.6). Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не можуть жити однією сімєю. Відновлювати відносини не бажають, мають намір в подальшому створити окремі сімї. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатною її дочку [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що її дочка [PERSON] з дитинства страждає на тяжку хворобу олігофренія в стадії імбецильності, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. Визнання [PERSON] недієздатною необхідне для встановлення над нею опіки. В судовому засіданні заявниця підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи управління соціального захисту населення Старокостянтинівської районної державної адміністрації подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Заслухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства, їй поставлено діагноз олігофренія в стадії імбецильності, внаслідок чого вона обмежена у здатності контролювати свою поведінку, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК № 282996 від 19 квітня 2000 року та висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 298 від 02 серпня 2017 року. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 52 від 25 січня 2018 року [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді важкої розумової відсталості з поведінковими розладами, що потребують догляду, внаслідок чого вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 17 серпня 2017 року [PERSON] проживає [INFO] разом з батьком [PERSON] та матірю [PERSON] Житлово-побутові умови проживання задовільні, родина забезпечена всім необхідним, [PERSON] доглядає за [PERSON], оскільки остання інвалід другою групи дитинства та потребує стороннього догляду. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1\~ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. У відповідності до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Оскільки докази по справі вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, а призначення заявниці її опікуном буде відповідати забезпеченню особистих немайнових і майнових прав та інтересів останньої, тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в липні 2017 року вона звернулась до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про призначення їй пенсії за віком та представила всі необхідні документи для нарахування пенсії, але виявилось, що в документах маються помилки в її прізвищі. Просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме - трудової книжки, диплому про закінчення Ізюмського медичного училища та довідки про заробіток для обчислення пенсії. Представник заявника, [PERSON], надав суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу без його участі на підставі наявних у справі доказів. Заяву підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи, Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України суд встановлює факти належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що прізвище, ім'я та по батькові заявника згідно паспорта [PERSON] ( а.с.4). Згідно копії трудової книжки, копії диплому серії [NUMBER] про закінчення заявником Ізюмського медичного училища виданого 01.07.1978 року за реєстраційним № 2818 та копії довідки про обчислення пенсії № 334 від 01.08.2017 року виданої управлінням освіти Ізюмської міської ради Харківської області прізвище заявника вказане « [PERSON]» ( а.с.7-10). Встановлення факту носить для заявника юридичне значення. Таким чином, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник посилається на те, що [INFO] року померла її бабушка [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно, яке спадкодавець заповіла заявнику. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦКУ). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст. 1223 ЦКУ).У ст. 174 Податкового кодексу України зазначено, що за ставкою, п'ять відсотків оподатковується вартість всього спадкового майна, особами, які не є родичами для спадкодавця.Таким чином, для особи, яка не є членом сім'ї встановлюється ставка оподаткування в розмірі 5% від вартості успадкованого майна. Враховуючи те, що заявник є онукою померлої [PERSON], то заявник не зобов'язана сплачувати цей податок. В судове засідання заявник по справі не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від заінтересованої особи надійшла до суду заява про розгляд справи у їх відсутність, заперечень не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2017 року. Після її смерті до успадкування залишилась земельна ділянка площею 2,8912 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Широкогребельської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 26.12.2007 року. Відповідно до заповіту [PERSON] заповіла усе своє майно, своїй внучці [PERSON] Факт, що [PERSON] є внучкою [PERSON] підтверджується довідкою Широкогребельської сільської ради № 453 від 22.08.2017 року. Цей факт для заявника є юридичним фактом, оскільки його встановлення дає заявнику право на отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину без оподаткування в розмірі 5% від вартості успадкованого майна. Спір про право в даній заяві відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 2009 року. Шлюб зареєстрований Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 212. Родина фактично розпалась в вересні 2015 року, оскільки у позивача та відповідача утворилися нові сімї. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від данного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Як вбачається зі свідоцтва про шлюб І-НО № 169714 виданного Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, 16 липня 2009 року, позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 212 (а.с. 7). Згідно ст. 105 СК України вбачається, що шлюб \~припиняється \~внаслідок \~його \~розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сімю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 17 липня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, запис № 133. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року припинені шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу неможливо. Позивач просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 2010 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.10). Від подружніх стосунків мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с.11). Згідно з п.1\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм\~СК,\~Цивільного процесуального кодексу України,\~Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»\~та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до п.10\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, подружжя не підтримує шлюбних стосунків з січня 2017 року, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved