overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Деражнянським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 27 липня 1996 року, актовий запис за № 28. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд важає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1996 року. За час спільного проживання у сторін народилися діти : дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, з лютого 2014 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 12 вересня 2014 року сторонам надавався термін для примирення на три місяці, однак як вбачається із пояснень сторін, до примирення вони не дійшли. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Женишковецькою сільською радою Віньковецького району Хмельницької області 11 липня 1982 року, актовий запис за № 7. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках, тривалий час спільно не проживають. Позивачка в судове засідання не з»явилася, проте подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності підтримуючи заявлені вимоги. Відповідач до суду не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення, проте про причини своєї неявки не повідомляв. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 липня 1982 року. За час спільного проживання у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, протягом десяти років спільно не проживають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, а тому відсутні на думку суду , підстави для надання терміну для примирення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Копачівською сільською радою Хмельницької області 15 липня 1984 року, актовий запис за № 2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникають конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд важає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 липня 1984 року. На час розгляду справи в суді у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації. Крім того, судом встановлено, що сторони протягом шести років спільно не проживають. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Шпичинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 5 жовтня 1997 року, актовий запис за № 5. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникали конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках, тривалий час спільно не проживають. В судове засідання позивачка не з»явилася, проте подала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності підтримуючи заявлені вимоги. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 жовтня 1997 року. За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, з червня 2014 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 12 вересня 2014 року сторонам надавався термін для примирення на чотири місяці, однак як вбачається із пояснень сторін, до примирення вони не дійшли. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO],. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, просить суд стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав часткового, пояснив, що він являється інвалідом 3 групи, а тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) на дітей. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], при цьому батьком дітей згідно досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, проте інших утриманців немає, має незадовільний стан здоров»я, що свідчить наявна у відповідача інвалідність 3 групи. За таких обставин, суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на дитину відповідного віку, до настання дочкою [PERSON], [INFO] повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, просить суд стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу в сторін є дочка [PERSON], [INFO], та дочка - [PERSON], [INFO], при цьому батьком дітей згідно досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження є відповідач. Встановлено, що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, проте інших утриманців немає, стан здоров»я його нормальний. За таких обставин, суд рахує можливим стягувати на користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі в розмірі 1/3 частини від усіх заробітків (доходу) щомісячно на дитину відповідного віку, до настання дочкою [PERSON], [INFO] повноліття. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

В серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укргазпромбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби (далі - відповідач1), [PERSON] (надалі - відповідач2), в якому просить зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби звільнити з-під арешту нерухоме майно житлового призначення, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,8 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 03 серпня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3370 та переданої в іпотеку ПАТ «Укргазпромбанк» згідно Іпотечного договору, посвідченого 03 серпня 2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3374, накладеного постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 11 січня 2014 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 січня 2014 року постановою № 41415271 Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби накалдено арешт на все нерухоме майно [PERSON], у тому числі і на квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,8 кв.м. Зазначена квартира є предметом Договору іпотеки, що був укладений між Публічним акціонерним товариством «Укргазпромбанк» та [PERSON] 03 серпня 2012 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача1 на адресу суду направив клопотання, у якому просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач2 про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, проте у судове засідання не з'явився. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

В серпні 2014 року Тодосой звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що [INFO] померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, в тому числі і на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач після смерті спадкодавця у встановлений законом строк, як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку не зміг, оскільки спадкодавець за життя не встигла отримати Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. З цих підстав вимушений звернутися до суду та просити суд визнати за ним право власності в порядку спадщини за заповітом на вищевказану земельну ділянку. Представник позивач [PERSON] - [PERSON], в заяві направленій до суду, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд слухати справу у її відсутність.(а.с.65) Відповідач [PERSON], в заяві направленій до суду, позовну заяву [PERSON] визнав в повному обсязі та просив суд слухати справу у його відсутність. (а.с.60) Дослідив письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: -ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). -ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. -ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. -ст.1220 ч.1,ч.2 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. -ст.1221 ч.1 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. -ст.1222 ч.1 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. -ст.1223 ч.3 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Доброолександрівка, Овідіопольського району, Одеської області померла [PERSON] (а.с.22), після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, відповідно до якого [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та все те, на що вона за законом буде мати право заповідала [PERSON] - позивачу по справі (а.с.28). Відповідно до вказаного заповіту вищевказана земельна ділянка ввійшла до спадкової маси. Вказану спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори прийняв [PERSON], як спадкоємець за заповітом (а.с.21), але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не зміг, оскільки спадкодавець за життя не встигла отримати Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. З названих вище підстав позов і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В серпні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що відповідача хоч і позбавлено батьківських прав, але це не звільняє його від обов'язку щодо утримання дитини. Позивач являється опікуном малолітнього [PERSON] [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову, заяв не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є опікуном [PERSON], [INFO]. [PERSON] є батьком [PERSON], на утримання якого матеріальної допомоги не надає. Ці дані підтверджуються копією розпорядження про призначення [PERSON] опікуном [PERSON], копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї та поясненнями позивача. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до рішення Ізяславського районного суду від 09 січня 2013 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо його сина [PERSON] Згідно із ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В серпні 2014 р. позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 700 грн. щомісяця, посилаючись на те, що відповідач, проживаючи окремо, матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовільнити. Відповідач в суді позов в частині стягнення аліментів в розмірі по 700 грн. щомісяця не визнав, пояснив, що вважає достатньою для стягнення аліментів суму по 200-300 грн. щомісяця. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками їх спільної дочки [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач матеріальну допомогу надає нерегулярно. Ці дані підтверджуються копією свідоцтв про одруження та про народження дитини, довідкою про склад сім'ї, поясненнями сторін. Згідно із ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, а також те, що відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні у нього немає, документів, що заперечують вказане відповідачем до суду не надано. Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у сумі по 400 грн. щомісяця на утримання дитини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними, відповідають чинному законодавству. Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача таким чином: судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial