Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Враховуючи уточнені позовні вимоги, викладені представником позивача за первісним позовом [PERSON] у заяві від 17.03.2014 р. /а.с. 86/, [PERSON] просить стягувати на її користь із [PERSON] аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] у позові вказала, що з 1994 року перебувала із відповідачем у незареєстрованому шлюбі, при цьому сторони з березня 2003 року до вересня 2004 року мешкали разом та вели спільне господарство. Від вказаного незареєстрованого шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] Мотивуючи заявлені вимоги [PERSON] у позові зазначила, що на даний час дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Дитина часто хворіє, що спричиняє додаткові витрати. Починаючи із червня 2012 року відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання рідної доньки. При цьому у позові додає, що [PERSON] фізично здоровий і працездатний, а тому повинен матеріально допомагати позивачу. /а.с. 1-2/ 08.07.2013 р. [PERSON] був заявлений зустрічний позов про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про нього як батька. /а.с. 19-20/ Положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною другою вищевказаної статті ЦПК України, закріплено процесуальне право осіб, які беруть участь у справі розпоряджатись стосовно предмета спору на власний розсуд. 13.02.2014 р. уповноваженим представником позивача за зустрічним позовом до суду подана заява про залишення без розгляду зустрічного позову [PERSON] щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про нього як батька. /а.с. 82/ Крім цього, представником були надані заперечення на позовну заяву [PERSON], зі змісту яких вбачається, що з травня 2009 року [PERSON] є інвалідом ІІІ-ої групи, а також проживає і утримує свою матір, [INFO] /а.с. 83/ Так, згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. У судовому засіданні 17.03.2014 р., уповноважений представник позивача за первісним позовом уточнені вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові, та просив його задовольнити. Уповноважений представник відповідача у судовому засіданні зазначила, що її довіритель не відмовляється від сплати аліментів на утримання рідної дочки, але не у заявленому позивачем розміру. Також [PERSON], просила суд при визначені розміру аліментів врахувати заперечення подані нею 13.02.2014 р. /а.с. 88-89/ Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступних підстав. У відповідності з положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], про що у книзі записів актів громадянського стану про народження 18.12.1999 р. зроблено відповідний запис за № 20. /а.с. 7/ Виписана 12.04.2013 р. директором і паспортистом КП «ВЖРЕП № 6» довідка під № 1094 щодо складу родини, свідчить про те, що неповнолітня дочка сторін [PERSON], проживає разом із матір'ю - позивачем по справі. /а.с. 4/ Сторони разом не проживають, мають різні інтереси у житті і побуті. Так, відповідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини» батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно норм статей 180, 181 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право на отримання аліментів має той з батьків, з ким дитина проживає. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою ст. 183 цього ж Кодексу встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно із п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 18 Конвенції «Про захист прав дитини» передбачено, що суд повинен докласти всіх зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Згідно ст.ст. 1, 2 Конвенції ООН «Про права дитини» від 27.09.1991 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Так, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], суд виходить із сімейного та матеріального стану сторін, бере до уваги стан здоров'я усіх заінтересованих осіб по справі, враховує те, що відповідач від утримання дитини не відмовляється, має на утриманні матір, тому стягує аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. У відповідності із ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Ознайомившись із поданою 13.02.2014 р. представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] заявою про залишення без розгляду зустрічного позову [PERSON], суд враховуючи диспозитивне право позивача, вважає за доцільне задовольнити згадану заяву, цим самим не порушуючи прав та охоронюваних законом інтересів сторін. Водночас довести до відома, що згідно положень ч. 2 ст. 207 ЦПК України позивач має право звернутися повторно до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 229,40 грн. на користь держави.

Outcome: partial