Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS], яка залишилася після померлої [PERSON] В позові зазначає, що станом на 14.04.1991 року будинок відносився до колгоспного двору та на той час в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], таким чином, відповідно до ЦК УССР 1963 року, вони є власниками житлового будинку у рівних частинах кожний, тобто по 1/3 частині кожний. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги є його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] [PERSON] єдина прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини будинку після померлого [PERSON], шляхом вступу в управління майном, [PERSON] та [PERSON] не звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а отже вважаються такими, що відмовилися від прийняття спадщини. За оформленням свідоцтва про право власності на 1/3 частину житлового будинку, яка залишилися після померлого [PERSON], [PERSON] в державну нотаріальну контору не зверталася. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS], з яких 1/3 частина належала їй у відповідності з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №546, а 1/3 частину вона прийняла шляхом вступу в управління майном, проте юридично не оформила після смерті чоловіка [PERSON] За життя [PERSON] залишила заповіт на все своє майно на користь [PERSON] На звернення позивача в Ізмаїльську державну нотаріальну контору їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом на частину житлового будинку, яка залишилася після померлої [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я померлих, який був би зареєстрований в установленому порядку. З огляду на зазначене, позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS], яка залишилася після померлої [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належала 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] у відповідності з записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за №546, що підтверджується довідкою Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.07.2014 року №1444. (а.с. 7) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Отже, після смерті [PERSON], згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS]. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не залишив, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) №379888634 від 28.07.2014 року (а.с. 19). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] стала його дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 17.11.1961 року (а.с. 8), діти - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.07.1971 року (а.с. 12), та [PERSON] (запис акту про народження №59 від 12 листопада 1966 року) Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину після смерті [PERSON], заяв до нотаріальної контори не подавали, в управління майном не вступили. Не встигнувши оформити належним чином своїх спадкових прав [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.02.2013 року (а.с. 9). Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 2/3 частина житлового будинку [ADDRESS], оскільки внаслідок смерті [PERSON], її право на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] не припинилося. За життя спадкодавець [PERSON] залишила заповіт, зареєстрований за №210, посвідчений виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 13.11.2012 року на все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось на ім'я [PERSON] (а.с. 10) Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 24.05.2013 року, тобто у встановлений законодавством строк [PERSON] звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1706/02-14 від 28.07.2014 роз'яснено [PERSON] про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що після померлої [PERSON] на спадкове майно, яке складається з частки, належній померлій та частки, належній померлому [PERSON], спадкоємицею якого була дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкові права, у заявку із тим, що відповідно до п. 4.15. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Правовстановлюючий документ на частку вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами на ім'я [PERSON] та на ім'я [PERSON], який був би зареєстрований у встановленому законом порядку, відсутній (а.с. 23). Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України не встановлено. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved