Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

В позові йдеться про те, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . В зазначеному житлі зареєстрований відповідач [PERSON] , який більше одного року не проживає та не бере участі в утриманні будинку. Позивач зазначала, що реєстрація відповідача за вказаною вище адресою створює для неї перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні даним будинком, а відповідач у добровільному порядку такі не усуває, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.02.2021 року № 245027139, вбачається що позивач [PERSON] , є власником житлового будинку 92 в с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області. В зазначеному будинку зареєстрований відповідач, однак в ньому він не проживає. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у вільному розпорядженні своїм майном. Зазначені обставини стверджуються наявними в справі доказами: інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 лютого 2021 року № 245027139; актом про встановлення факту не проживання відповідача [PERSON] ; довідкою Дубриницької сільської ради від 23.04.2021 № 119 вбачається, що відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу, не проживає за місцем реєстрації. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права власності є підставними та підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в житловому будинку, який належить на праві приватної власності позивачеві, не проживає в ньому тривалий час, чим чинить перешкоди в здійсненні права власності, а тому [PERSON] ; слід визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком 92 в с. Чорноголова Великоберезнянського району Закарпатської області, що належить [PERSON] на праві приватної власності.

Outcome: approved