Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та судових витрат звернувся [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та просятьть суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 776\~400,00 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 6890, 00 грн. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 22 липня 2015 року між сторонами по справі було укладено договір позики (надалі по тексту договір позики). Відповідно до п.1 договору позики за даним договором позикодавець [PERSON] передав у власність позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 700000,00 грн. (сімсот тисяч гривень 00 копійок), що є еквівалентом суми 30000,00 (тридцять тисяч) доларів США за середньозваженим курсом на міжбанківському ринку визначеному на момент укладення цієї угоди згідно інформації НБУ, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до п.2 договору позики позичальник зобовязаний у строк до двадцять другого січня дві тисячі шістнадцятого року повернути позикодавцеві позику у гривнях України, що еквівалентно 30000,00 (тридцять тисяч) доларів США за середньозваженим курсом на міжбанківському ринку, встановлених на дату повернення позики. Сторони погодили, що при поверненні позикодавцеві позики буде використовуватися еквівалент долара США до гривні. Інформація по середньозваженому курсу на міжбанківському ринку сторони отримують на офіційному сайті НБУ. Відповідно до п.4 договору позики повернення позики повинно бути здійснено в м.Рівне шляхом передачі коштів готівкою позикодавцю. Відповідно до п.5 договору позики позика вважається повернутою з моменту передачі повної суми грошових коштів від позичальника до позикодавця. Відповідно до п.6 договору позики якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, тобто несплачену суму основного боргу та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до п.7 договору позики в разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику згідно в п.3 цього договору строку, позикодавець вправі буде предявити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України. Однак, станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно договору позики позивачу не повернута. Станом на визначену в договорі дату повернення позики, а саме 22 січня 2016 року міжбанківський курс долара становив 25,88 грн. за 1 долар США, а тому загальна сума боргу становить: 30000,00 доларів США х 25,88 грн. = 776400,00 грн. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Укладений договір відповідач в судовому порядку не оспорив, у звязку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним. Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач вчасно кошти згідно договору позики не сплатив, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 6890,00 грн. згідно квитанції №0.0.630911852.1 від 10 жовтня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved