Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства культури України (далі по тексту - відповідач), третя особа: Державне підприємство «Державна циркова компанія України», в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.10.2014 року просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністра культури України Ніщука Є.М. від 18.07.2014 року № 437/0/17-14 про звільнення [PERSON]; поновити [PERSON] на посаді генерального - художнього керівника державного підприємства «Державна циркова компанія України»; стягнути з Міністерства культури України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Міністерства культури України на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. В процесі розгляду справи судом було залучено Рахункову палату України в якості третьої особи. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він 24.07.2012 року наказом Міністерства культури України він був призначений на посаду генерального директора - художнього керівника ДП «Державна циркова компанія України» на підставі контракту № 551 від 24.07.2012 року. 18.07.2014 року наказом Міністерства культури України № 437/0/17-14 він був звільнений з посади з розірванням контракту згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до наказу, підставами для винесення наказу є: висновок Колегії Рахункової плати України від 04.03.2014 року №10/4-4, лист № 1844/16/13-14 Міністерства культури України від 18.06.2014 року, лист № 21-02/332 ДП «Державна циркова компанія України» від 19.06.2014 року, доповідної записки заступника Міністра культури - керівника апарату Мазур Т.В. від 18.07.2014 року № 1051/0/59-14, пункт пп. 5.3.7 пункту 5.3 розділу 5 «Внесення змін і доповнень до контракту та умови його припинення» контракту № 551 від 24.07.2012 року. У висновку Колегії Рахункової палати від 04.03.2014 року № 10/4-4, який є підставою звільнення, не міститься жодних вказівок на те, що ДП «Державна циркова компанія України» чи її посадовими особами допущено порушення саме «фінансово-розрахункової дисципліни». Зазначені у висновку порушення не могли мати місце, оскільки очолюване ним підприємство неодноразово перевірялось іншими контролюючими органами, які ніяких порушень фінансової дисципліни в роботі не виявили. На думку позивача жодного належного доказу правомірності винесення оспорюваного наказу про його звільнення не існує, а вказаний документ є протиправним та підлягає скасуванню. Також позивач вказує, що йому було завдано моральних страждань, оскільки він безпідставно був позбавлений гарантованого Конституцією України права на отримання заробітку, внаслідок чого змушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя та своєї родини. Крім того, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених в позові просив суд позов задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, у письмових запереченнях зазначили, що відповідно до акту перевірки ефективності використання коштів державного бюджету України, проведеної Рахунковою палатою України, встановлено порушення позивачем підпункту 3 пункту 3 Постанови Кабінету міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» в частині нарахування та виплат артистам доплат, вимоги наказу Міністерства культури України від 16.07.2007 року № 44 «Про затвердження Положення про проведення атестації працівників підприємств, установ, організацій та закладів у галузі культури» в частині проведення атестації не частіше ніж один раз на три роки, та вимоги пункту 22 постанови Кабінету міністрів України від 28.02.2002 року № 288 «Про затвердження порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ». Так, за 9 місяців 2013 року за результатами діяльності Циркової компанії отримано збиток 731 тис. грн., у період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року Цирковою компанією не отримано надходжень на 238,1 тис. грн. Крім того, в порушення вимог законодавства позивачем було підвищено посадові оклади працівникам на загальну суму 32,4 тис. грн., та допущено простій без надання іншої роботи на загальну суму 47 тис. грн. Представники відповідача зазначали, що даний акт був підписаний позивачем 15.01.2014 року без будь-яких зауважень. В подальшому Міністерством культури України було направлено лист від 18.06.2014 року № 1844/16/13-14 до Циркової компанії щодо надання пояснень по кожному виявленому порушенню за результатами проведеної перевірки Рахунковою палатою України. Листом ДП «Державна циркова компанія України» від 19.06.2014 року № 21-02/332 відповіді стосовно вжитих заходів по усуненню встановлених порушень у повному обсязі Міністерству культури України не надано. Відповідно до контракту позивач здійснював поточне керівництво Цирковою компанією на засадах єдиноначальства з поєднанням функцій самоврядування, що унеможливлює незнання ним поточних справ, оскільки відповідно до статуту ДП «Державна циркова компанія України» саме генеральний директор - художній керівник організовує роботу та несе персональну відповідальність за діяльність Компанії. Просили у задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи Державного підприємства «Державна циркова компанія України» у судовому засіданні проти позову не заперечував та просив його задовольнити, надавши позитивну характеристику роботи позивача на вказаному підприємстві. Представник третьої особи Рахункової палати України у судовому засіданні зазначила, що Рахунковою палатою України проводилась перевірка діяльності Міністерства культури України та встановлено факти порушень як відповідача, так і ДП «Державна циркова компанія», в тому числі і за той період, коли це підприємство очолював позивач. Були встановленні порушення бухгалтерського обліку і фінансової діяльності, що зазначені у п.9 абз.3-4 висновків колегії від 04.03.2014 року. Встановлені порушення в роботі підприємства, очолюваного позивачем в частині не дотримання вимог постанови Кабінету міністрів України №745 і №1298, про що зазначено в акті перевірки від 15.01.2014 року, на підставі якого було складено висновки від 04.03.2014 року. Встановлені порушення в роботі Циркової компанії, а саме в частині нарахування і виплаті премій керівництву, що повинно було бути узгоджено з Мінкультури. Позивач як керівник несе відповідальність за роботу підприємства в цілому, а тому на підставі акту перевірки було зроблено висновок про рекомендування Міністерству культури України прийняти необхідні заходи, в тому числі і вирішити питання про притягнення до відповідальності винних осіб. Просила суд у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що 24.07.2012 року між Міністерством культури України в особі Міністра Кулиняка Михайла Андрійовича та [PERSON] було укладено контракт про те, що [PERSON] призначається на посаду генерального директора-художнього керівника Державного підприємства «Державна циркова компанія України» терміном на 5 років, з 24.07.2012 року по 23.07.2017 року (а.с.6-12). Наказом № 437/0/17-14 від 17.08.2014 року позивача звільнено із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. Підставами для звільнення у вказаному наказі зазначено серед іншого і висновок Колегії Рахункової плати України від 04.03.2014 року №10/4-4, лист № 1844/16/13-14 Міністерства культури України від 18.06.2014 року (а.с.21). Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Згідно підпункту 5.3.7 Контракту № 551 від 24.07.2012 року, контракт з керівником може бути розірвано з ініціативи Міністерства у разі недотримання керівником фінансового та бюджетного законодавства (а.с.11). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 Постанови за № 9 від 06 листопада 1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», з подальшими змінами та доповненнями, вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Також, згідно наказу від 14.08.2014 року №50010/17-14 «Про внесення змін до наказу Мінкультури від 18.07.2014 року за №437/0/17-14, було внесено зміни до вказаного наказу про звільнення позивача та зазначено додаткові підстави: акт Рахункової палати України перевірки ефективності використаних коштів Державного бюджету України, виділених ДП «Державна циркова компанія України» за бюджетною програмою 1801120 «Фінансова підтримка національних та художніх колективів, концертних та циркових організацій» у 2012 році та за 9 місяців 2013 року від 15.01.2014 року № 05-10/03-1 (а.с.84). Оглядом вказаних документів, що були підставою для звільнення позивача встановлено, що висновками колегії Рахункової палати України від 04.03.2014 року №10/4-4, а саме п.9, де зазначено, що через відсутність належного контролю з боку Мінкультури циркові підприємства кошти, виділені як фінансова підтримка на виплату заробітної плати, використали з порушенням норм чинного та бюджетного законодавства в сумі - 709,5 тис.грн., а саме в порушення вимог п.3 наказу Мінкультури від 18.10.2005 року №745 «Про упорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» керівному складу Циркової компанії виплачено премію та матеріальну допомогу - 331,7 тис.грн. Тут же встановлено порушення вимог підпункту 3 п.3 постанови Кабінету міністрів України №1298 від 30.08.2002 року щодо виплати артистам , які одночасно брали участь у 2-3 номерах доплати в розмірі - 100% посадового окладу за кожний номер різного жанру, що призвело до витрат на 377,8 тис.грн. Бюджетні кошти через недоліки в організації роботи циркових підприємств у 2012-2013 роках витрачались неекономно, що призвело до навантаження на бюджет в сумі - 772,8 тис.грн. Вказаним висновком Міністерству культури України рекомендовано вжиття рід заходів, спрямованих на економію коштів та притягнути до відповідальності винних у порушеннях посадових осіб (а.с.16-20). Як вбачається з пояснень третьої особи - представника Рахункової палати України, то вищевказаний висновок складений на підставі акта перевірки від 15.01.2014 року, а відтак суд не може не брати його до уваги при вирішенні по суті позовних вимог у цій справі, оскільки як висновок, а відтак і акт перевірки є підставами для звільнення з роботи позивача. Відповідно до акту від 15.01.2014 року Рахункової палати України перевірки ефективності використаних коштів Державного бюджету України, виділених ДП «Державна циркова компанія України» за бюджетною програмою 1801120 «Фінансова підтримка національних та художніх колективів, концертних та циркових організацій» у 2012 році та за 9 місяців 2013 року від 15.01.2014 року № 05-10/03-1, за 9 місяців 2013 року за результатами діяльності ДП «ДЦКУ» отримано збиток у розмірі - 791,0 тис. грн. (а.с. 114). Судом встановлено, що акт перевірки Рахунковою палатою України був підписаний перевіряючи ми та з ним було ознайомлено позивача та вручено йому копію 15.01.2014 року (а.с.157). Ніяких доказів скасування або визнання викладених у ньому висновків неправдивими у суду на час розгляду справи не було, оскільки таких даних сторонами надано не було. Як вбачається з акту від 15.01.2014 року № 05-10/03-1 та доповідної записки Заступника Міністра культури України - керівника апарату Мазур Т.В., за результатами перевірки були встановлені наступні порушення фінансово-бюджетної дисципліни, у тому числі: · всупереч підпункту 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» ДП «Державна циркова компанія України» виплатило артистам, які одночасно брали участь у 2-3 номерах, доплату у розмірі 100 відсотків посадового окладу за кожний номер різного жанру, що призвело до додаткових витрат на суму 377,8 тис. грн.; · згідно наказу ДП «Державна циркова компанія України» від 07.05.2008 року № 90-вд артистичному персоналу, який перебував у відрядженні, замість розрахунку добових на підставі авансових звітів, нараховувалась надбавка за роз»їздний характер робіт. Перевіркою встановлено, що протягом 2012 року нараховано та виплачено за зазначеної надбавки у сумі 638,4 тис. грн.., за 9 місяців 2013 року - 705,0 тис. грн.; · всупереч розділу ІІІ Закону України «Про професійний розвиток працівників» та наказу Мінкультури від 16.07.2007 року № 44, ДП «Державна циркова компанія України» протягом відповідного періоду було підвищено посадові оклади творчим працівникам на загальну суму 32,4 тис. грн.., в т.ч. зарплата - 23,7 тис. грн. Окрім того Цирковою компанією, в порушення положень Закону України «Про професійний розвиток працівників», було підвищено посадові оклади творчим працівника без проведення їх атестації та присвоєння чергової категорії, право на яке має виключно роботодавець, тобто Міністерство культури України. Суд погоджується з доводами відповідача щодо факту порушення фінансово-господарської діяльності ДП «Державна циркова компанія України», оскільки такі підтверджуються матеріалами справи, зокрема, як висновками, так і актом Рахункової палати України перевірки ефективності використаних коштів Державного бюджету України, виділених ДП «Державна циркова компанія України» за бюджетною програмою 1801120 «Фінансова підтримка національних та художніх колективів, концертних та циркових організацій» у 2012 році та за 9 місяців 2013 року від 15.01.2014 року № 05-10/03-1 та висновком Колегії Рахункової палати України від 04.03.2014 року № 10/44. Актом перевірки від 15.01.2014 року № 05-10/03-1 встановлено, що відповідальною особою за фінансово-господарську діяльність ДП «Державна циркова компанія України» у період, що підлягав перевірці був, з 24.07.2012 року по 18.07.2014 року, генеральний директор [PERSON] Також, відповідно до підпункту 2.1.11 Контракту № 551 від 24.07.2012 року, [PERSON] як керівник зобов'язується дотримуватись фінансово-розрахункової дисципліни, здійснювати контроль за збереженням майна, ощадливим і раціональним використанням матеріальних цінностей (а.с.7). З вищезазначеного вбачається, що [PERSON] як керівник ДП «Державна циркова компанія України» є відповідальною особою за фінансово-господарську діяльність підприємства та дотримання фінансово-розрахункової дисципліни. Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної посади за п.8 ст. 36 КЗпП України відбулося з дотриманням трудового законодавства. На думку суду, в діях позивача як керівника ДП «Державна циркова компанія» були наявні порушення фінансово-господарської дисципліни, оскільки вказані обставини встановлені висновком та актом перевірки Рахункової палати, оскільки порушення конкретно-визначених при перевірці нормативно-правих актів, наслідком чого стало настання майнових збитків, є порушенням фінансової дисципліни. Доводи позивача про те, що Циркова компанія перевиконала річний план, тому у Міністерства відсутні підстави звільняти його з посади керівника, суд не приймає до уваги, оскільки виконання чи не виконання річного платну доходів не є підставою для звільнення. Суд також, не приймає до уваги твердження відповідача про не направлення висновку Рахункової палати до ДП «Державна циркова компанія України», що на думку позивача свідчить про відсутність порушення фінансової діяльності, оскільки такий висновок Рахункова палата зробила на підставі проведення перевірки ефективності використання коштів державного бюджету, виділених саме Міністерству культури України, а не ДП «Державна циркова компанія України». Між тим, позивача як директора вказаного підприємства було ознайомлено з актом перевірки та він мав можливість його оскарження, оскільки частина вказаних у ньому порушень стосувалась періоду роботи його як керівника ДП «Державна циркова компанія України». З огляду на це, суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що в акті перевірки не вказаного конкретно про суму збитків, що виникла за період роботи на посаді директора позивача, оскільки з показань представника Рахункової палати в суді, так і з огляду висновків рахункової палати і акту перевірки вбачається, що сума збитків розрахована за період з 2012 по 9 місяців 2013 року, а відтак за період роботи позивача на посаді директора в тому числі. Зокрема, як зазначено в акті перевірки від 15.01.2014 року, на підставі якого складено висновки Рахункової палати від 04.03.2014 року, за 9 місяців 2013 року за результатами діяльності ДП «ДЦКУ» отримано збиток - 731 тис.грн. (а.с.19,114) Суд не приймає до уваги пояснення сторони позивача про те, що постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 06.04.2013 року та ухвалою Київського Апеляційного адміністративного суду від 06.11.2013 року встановлено законними дії позивача по виплаті премій, заробітної плати та інших виплат, хоча такі ж самі порушення, визначені у висновку Рахункової палати України від 04.03.2014 року ДП «Державна циркова компанія» як такі, що є порушенням норм чинного законодавства. (а.с.48-53). Вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаними судовими рішеннями визнавались протиправними вимоги Державної фінансової інспекції під час проведення перевірки ДП «Державна циркова компанія» за інший період - за 2009-2012 роки та з іншого предмету, ніж у цій справі, а також з порушення вимог п.п.2 п.2 наказу Мінкультури №745 від 18.10.2005 року. У цій справі виявлено порушення п.3 вказаного наказу. Крім того, у цій справі було перевірено інший період діяльності ДП «Державна циркова компанія» та ні акт перевірки, ні висновок позивач оскаржено та скасовано або визнано дії Рахункової палати не правомірними не було. Окрім того, суд критично ставиться до тверджень позивача щодо того, що висновком Рахункової палати встановлені порушення лише Міністерства культури України, оскільки таке спростовується матеріалами справи. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивачем не було доведено протиправності дій відповідача по його звільненню з роботи та судом не встановлено незаконності дій відповідача щодо таких обставин, тому позовні вимоги [PERSON] про скасуванні наказу про звільнення та поновлення на роботі останнього слід залишити без задоволення. Оскільки судом встановлено, що звільнення позивача відповідачем проведено без порушень закону, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст.237-1 КЗпУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача з займаної посади; поновлення на роботі; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і судом не було встановлено порушення законних прав позивача роботодавцем, тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed