Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання його недійсним, та усунення перешкод у користуванні власністю. 16 травня 2011 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному частковому майні. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання його недійсним, та усунення перешкод у користуванні власністю, було залишено без розгляду та продовжено розгляд зустрічного позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному частковому майні. Згідно поданої 26 квітня 2012 року уточненої зустрічної позовної заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] просять суд припинити право власності [PERSON] на 174/2000 частин квартири спільного заселення №1 у будинку №52 по вул. Пастера в м. Одеса, з виплатою їй грошової компенсації за вартість її частки в сумі 20000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок). При цьому позивачі за зустрічним позовом посилаються на те, що вони, згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 22 вересня 1994 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 22 вересня 1994 року №47910, є співвласниками в рівних частках 678/1000 частин квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Реєстрація власності в ОМБТІ була здійснена 29 вересня 1994 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 жовтня 2002 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації № 167700 від 11 жовтня 2002 року [PERSON] та [PERSON] стали власниками в рівних частках 174/1000 частин квартири [ADDRESS]. 06 грудня 2002 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з другого боку, був укладений договір дарування, згідно з яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар 174/2000 частин пятикімнатної квартири спільного заселення № 1 будинку № 52 по вул. Пастера в м. Одесі, що належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.10.2002 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради за № 167700. Право власності було зареєстровано в ОМБТІ та РОН у 2002 році. На час укладення договору дарування житлова кімната площею 15,5 кв.м., в якій мешкав [PERSON], була ним розділена на дві рівні кімнати, одну з яких він подарував [PERSON], а другу продав за домашньою угодою [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Центрального районного суду м. Одеси від 04 листопада 2003 року у житловійкімнаті [PERSON] площею 15,5 кв.м. була знята перегородка, що розділяла кімнату на дві рівні частини, площею по 7,24 кв.м. кожна. В даний час позивачі є власниками 765/1000 частин квартири [ADDRESS]. У власності відповідачки знаходиться 174/2000 частин зазначеної квартири. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 15.07.2003 року розділити кімнату площею 15,5 кв.м. неможливо. Позивачі зазначають, що оскільки кімната, яку займав [PERSON] є прохідна і вхід до кімнати площею 27,8 кв.м., що належить сімї [PERSON], здійснюється впродовж багатьох років лише через коридор, який було відгороджено з частини кімнати [PERSON],: то спільне володіння і користування житловими кімнатами фактично неможливо для співвласників, що не є членами однієї сімї. При цьому позивачі зазначають, що [PERSON] в квартирі, що нею приватизована, фактично ніколи не проживала, тому отримання нею грошової компенсації за належну їй долю у власності, у відповідності до ст. 365 ЦК України, не буде суперечити її інтересам. Крім того, позивачі вказують на те, що на придбаній [PERSON] у [PERSON] частині квартири спільного заселення, крім інших, проживає і зареєстрований в даний час згідно довідки (виписки з домової книги про стан сімї та прописку) [PERSON], який є інвалідом 2 групи, що страждає розладами психіки.Згідно медичного висновку [PERSON], не може мешкати в комунальній квартирі з іншими особами, а тим більше в одній кімнаті.Щоб ізолювати хворого сина позивачі змушені були зробити ремонт в спірній кімнаті, а після ремонту оселити його там. На ремонт спірної житлової кімнати позивачами було витрачено 12000,00 грн. Крім того вони погасили заборгованість (ВЭР), яка рахувалась за спірною кімнатою в сумі 3000,00 гри., сплатили за опалення ТЕЦ 4000,00 грн. Житлова кімната площею 15,5 кв.м. була оцінена субєктом оціночної діяльності - ТОВ «Ніка-Моріс» в 100025,00 грн. (станом на 28.02.2012 року еквівалент 12 524,00 дол. США). Таким чином, ринкова вартість половини вищевказаної кімнати складає відповідно 50012,5 гри. (еквівалент 6262,00 дол. США). Житлова кімната площею 15,5 кв.м. була оцінена субєктом оціночної діяльності - ТОВ «Ніка-Моріс» із розрахунку 800 дол. США за 1 кв.м. З урахуванням затрат зроблених и на ремонт та погашення заборгованості спірної кімнати, позивачі вважають, що сума, яка має бути ними сплачена [PERSON] складає 2500 доларів США (20000,00 грн.) із розрахунку 600 доларів за 1 кв.м. Цю суму позивачі 15.05.2012 року внесли на депозит Приморського районного суду м. Одеси. [PERSON], який діє в своїх інтересах та інтересах недієздатного [PERSON], у судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити у повному обсязі. Інші позивачі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися судом належним чином, згідно раніше поданих до суду письмових заяв позов підтримують та просять розглядати справу у їх відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Третя особа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася судом належним чином, згідно наданих до суду письмових пояснень від 05 березня 2015 року, просить розглядати справу у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло (Т. 1, а.с. 42), видане 22 вересня 1994 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації від 22 вересня 1994 року №47910, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках 678/1000 частин квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло (Т.1, а.с. 10), виданого 11 жовтня 2002 року УЖКГ виконкому Одеської міської ради на підставі розпорядження органу приватизації № 167700 від 11 жовтня 2002 року [PERSON] та [PERSON] є співвласниками в рівних частках 174/1000 частин квартири [ADDRESS]. Власником 148/1000 частин вищевказаної комунальної квартири, жилою площею 145,8 кв.м., є [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 вересня 1994 оку, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів за №7-3928 (Т.1, а.с.119). Під час розгляду Приморським районним судом м. Одеси цивільної справи №1522/27721/12 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування удаваним, переведення прав та обовязків покупця по договору купівлі-продажу, визнання права власності на 174/2000 частини квартири, та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та вселення (Т.2, а.с.52-54), а також під час перегляду апеляційним судом Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2014 року постановленого за результатами розгляду зазначеної цивільної справи (Т.2, а.с.55-59), судом встановлені обставини, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не потребують додаткового доказування під час розгляду даної цивільної справи (Т.2, а.с.52-59). Зокрема те, що 06 грудня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений \~договір дарування, згідно з яким останній подарував [PERSON] 174/2000 частин квартири спільного заселення №1 по вул. Пастера, 52 в м. Одесі. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під №2013. Після цього сімя [PERSON] встановила в подарованій [PERSON] кімнаті перегородку. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2014 року по справі 1522/27721/12, змінено лише в мотивувальній частині рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2014 року , відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування удаваним, переведення прав та обовязків покупця по договору купівлі-продажу, визнання права власності на 174/2000 частини квартири, та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та вселення. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь\~які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 3 статті 355 ЦК України визначено, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, судом встановлено, що право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на 764/1000 частин квартири спільного заселення №1 в будинку №52 по вул. Пастера в м. Одесі, набуті ними на законних підставах. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Судом встановлено, що у сторін виник спір щодо порядку користування спільною житловою кімнатою площею 15,5 кв.м., яка перебуває у спільній частковій власності [PERSON] (174/2000 частин) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (174/2000 частин), який врегулювати на протязі багатьох років в добровільному та судовому порядку сторони не можуть. Під час судового засідання [PERSON] зазначив, а відповідачка не заперечувала, що на даний час, даною кімнатою фактично користуються сім`я [PERSON]. [PERSON] фактично проживає за іншою адресою. Відповідно до Висновку №6432 від 15.07.2003 року наданого Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз за результатами проведення будівельно-технічної експертизи призначеної ухвалою від 12 червня 2003 року судді Приморського районного суду м. Одеси Г.В. Корчевного (Т.1 а.с.17-20), розділити спірну кімнату «7» пл.. 15,26 в комунальній квартирі [ADDRESS] на дві рівні частини, кожна з якої відповідала би діючим вимогам до житлових приміщень не виявляється можливим. Згідно Висновку про незалежну оцінку майна (Т.1, а.с. 165-198), проведеної ТОВ «НІКА-МОРІС» ринкова вартість спірної кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS], житловою площею 15,5 кв.м. станом на 28.02.2012 року без урахування НДС-20%, складала: 100025,00 грн. , що згідно курсу НБУ на дату оцінки (7,9867 за 1 дол. США) становило 12524,00 дол. США, (з розрахунку 808 дол. США за 1 кв.м.). Таким чином, суд може зробити висновок, що ринкова вартість ? спірної кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS], житловою площею 15,5 кв.м. станом на 28.02.2012 року становила: 50012,50 грн. На ремонт спірної житлової кімнати позивачами за зустрічним позовом було витрачено 12000,00 грн. Крім того вони погасили заборгованість (ВЭР), яка рахувалась за спірною кімнатою в сумі 3000,00 гри., сплатили за опалення ТЕЦ 4000,00 грн. Крім того суд повинен врахувати, що відповідно до Довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) №911 від 01.03.2012 року (Т.1 а.с. 161), у спірній кімнаті комунальної квартири [ADDRESS] з 09.07.2004 року зареєстрований та постійно проживає недієздатний [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до Довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) №909 від 01.03.2012 року (Т.1 а.с. 162) на іншій належній їм частині зазначеної квартири зареєстровані та постійно проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON]. [INFO] Відповідно до Медичного висновку №11 (Т.1, а.с. 134), наданого КУ «Міський психіатричний диспансер» 23.11.2011 року безстроково, [PERSON] «за станом здоровя не може проживати в комунальній квартирі; не може проживати в одній кімнаті з членами своєї родини, у тому числі в ізольованій квартирі». Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:\~ частка є незначною і не може бути виділена в натурі;\~річ є неподільною;\~спільне володіння і користування майном є неможливим;\~таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.\~Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2012 року (по даній справі №2-6540/11) [PERSON] 15 травня 2012 року вніс на депозитний рахунок Приморського районного суду м. Одеси кошти у розмірі 20000,00 грн. (двадцяти тисяч гривень 00 копійок), з метою подальшої її виплати у разі задоволення зустрічних позовних вимог у якості компенсації [PERSON] вартості її частки у спірній кімнаті комунальній квартирі [ADDRESS], що підтверджується копією квитанції № 5104.236.1 від 15.05.2012 року) (Т.1, а.с.227, 229). Враховуючи вищевикладене та з метою усунення в подальшому між сторонами конфлікту існуючого на протязі багатьох років щодо порядку користування спільною кімнатою, а також на підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку в спільному частковому майні обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved