Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №625. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних поглядів на сімейне життя. На даний момент між сторонами практично припинились шлюбні стосунки, ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства припинено, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою судді від 12 лютого 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року вжито заходів щодо примирення подружжя та надано сторонам термін для примирення до 14 травня 2020 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 01 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №625. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. При цьому, судом вживалися заходи для примирення подружжя, однак вказані заходи результату не дали, оскільки після закінчення встановленого судом строку для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу, натомість відповідач позов визнає. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов визнає повністю, відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved