Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що його довірителька перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2013 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у його довірительки та відповідача не склалось. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Позивач переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, він відмовляється від утримання їхньої спільної дитини. Хоча відповідач працездатний, на утриманні інших осіб немає, отримує мінливий та нерегулярний дохід. Тому остаточно просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; визначити місце проживання малолітньої доньки з позивачкою; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмір по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. В судове засідання позивач не зявилась, однак подала до суду письмову заяву у якій просила провести розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. В судове засідання відповідач повторно не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2013 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 15 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 лютого 2013 року, про що 15 лютого 2013 року складено відповідний актовий запис №136. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 05 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що 05 червня 2015 року складено відповідний актовий запис №1378. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від надання терміну для примирення представник позивача в судовому засіданні відмовився. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, та те, що протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувались, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сім'я розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Від надання терміну для примирення представник позивача в судовому засіданні відмовився, перспектив для збереження сім'ї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень з приводу того, що після розірвання шлюбу їх малолітня донька буде проживати з матір'ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання доньки, не приймає участь у її утриманні та вихованні, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що в судовому засіданні позивачем та її представником не подано належних та допустимих доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений позивачем розмір аліментів, крім того суд враховує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі по 750,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду за позовну вимоги про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. згідно квитанції від 22 грудня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved