Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

В серпні\~\~2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин . Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що Позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] . В належному йому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] В обґрунтування заяви позивач зазначив, що в січні 1994 року за письмовою згодою членів сім»ї позивача , в установленому порядку був вселений громадянин [PERSON] , після тимчасового проживання за вказаною адресою Відповідач виїхав за своїми справами і вже понад 20 років його місце перебуванням позивачу не відоме. В судовому засіданні позивач та його представник пристуні не були , через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності , позовні вимоги підтримали і просять задовільнити. Відповідач до суду не зявився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином . Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію від 28 липня 2016 року № 3477 , за адресою : [ADDRESS] зареєстровано : [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON] Згідно з ч. 1\~ ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2\~ ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до п.п.34,35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,72,116,156 ЖК УРСР,\~статті 405 ЦК України). Судом було на запит суду до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було отримано відповідь , з якої вбачається , що [PERSON] , 12.08.1957 року зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться. Однак, як вбачається з довідки № 3477 від 28.07.2016 року яка видана відділом реєстрації місця проживання громадян [PERSON] комітету Дзержинської районної у місті ради , що за адресою : Дніпропетровська область , м. Кривий Ріг, вул. С. Тільги ( Революційна) [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . (а.с.6) Відповідно до\~ст..60 ЦПК України\~кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст..61 цього Кодексу. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат в частині стягнення судового збору, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору та в задоволені позовних вимог йому було відмовлено, суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Outcome: approved