Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що на підставі рішення Василівської міської ради Запорізької області від 17.07.2003 року № 24 він отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, яку йому було виділено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серії ЗП № 2012218, площею 0,1000 га, кадастровий номер 2320910100:06:010:0017, яка розташована на території Василівської міської ради Запорізької області, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю за № 0608 30.01.2004 року, а отже, у нього виникло право приватної власності на вказану земельну ділянку. У 2013 році він виявив, що в зазначеному Державному акті відсутня печатка органу, який його видав. В листопаді 2013 року він звернувся до відділу Держземагенства у Василівському районі з метою виправити зазначений недолік, однак, листом від 05.12.2013 року за № 06-21/2676 йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку. В судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. В судове засідання представники Василівської міської ради Запорізької області та Державної реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області не з'явилися, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. В судове засідання представник Відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить розписка, яка є у справі. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначених учасників процесу та ухвалити рішення на підставі наданих доказів. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: на підставі рішення Василівської міської ради Запорізької області від 17.07.2003 року № 24 [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, копія якого є у справі, яку йому було виділено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серії ЗП № 2012218, площею 0,1000 га, кадастровий номер 2320910100:06:010:0017, яка розташована на території Василівської міської ради Запорізької області, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; цей Акт зареєстрований в книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю за № 0608 - 30.01.2004 року, що підтверджується листом Відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області, який є у справі; відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Крім того, ст.210 ЦК України передбачає, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом; таким чином, [PERSON], який отримав у приватну власність земельну ділянку на підставі Державного акту, який належним чином зареєстровано, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321 ЦК України, ст.ст.78, 81,90 ЗК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, його право приватної власності є непорушним. При цьому, відповідно до ч.1 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; судом встановлено, що позивач не має можливості належним чином користуватися своїм правом на вказану земельну ділянку, оскільки, на Державному акті відсутня печатка органу, який його видав, тому, відповідно до ст.392 ЦК України, він звернувся до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки, право власності позивача на земельну ділянку, яка є предметом даного позову, знайшло своє повне підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved