Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що вона - [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) С.П. є донькою [PERSON] та [PERSON]. При цьому у свідоцтві про народження позивачки, складеному російською мовою, прізвище батька та матері було записано як «Гладыщук», дівоче прізвище позивачки українською мовою у свідоцтві про одруження вказано як «Гладищук». У свідоцтві про народження батька позивачки, складеному російською мовою, його прізвище записано як «Гладыщук», його батьками вказано: «Гладыщук Семен Федотович» та «Гладыщук Лукия Артемьевна». 15 вересня 2018 року, після тривалої хвороби, батько позивачки помер, у його свідоцтві про смерть написання прізвища українською мовою значиться як «Гладищук». Також у виписному епікризі з картки стаціонарного хворого 3413/963 міської лікарні м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області про перебування на лікуванні з 06 вересня по 30 вересня 2010 року з приводу інсульту та супутніх хвороб, прізвище батька позивачки російською мовою зазначено як «Гладыщук». У батька позивачки була рідна сестра, тітка позивачки, у свідоцтві про народження якої, прізвище російською мовою вказано, як «Гладышук», ім'я та по батькові «Домна Семеновна», записи про батьків - аналогічні тим, що записані у свідоцтві про народження батька позивачки. 11 листопада 1962 року рідна тітка позивачки одружилася та змінила прізвище, як вказано у свідоцтві про одруження на російській мові з «Гладыщук» на «Кот». У обліково-послужній картці до військового квитка батька позивачки, складеного російською мовою на ім'я «Гладышук Павла Семеновича», у пункті про сімейний стан є записи про його дружину - «[PERSON] [PERSON] [INFO]», сестру - «[PERSON], [INFO]», доньку - «[PERSON], [INFO]». У рідної тітки позивачки - [PERSON] була донька - [PERSON], [INFO], яка доводиться двоюрідною сестрою позивачки. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2006 року [PERSON], [INFO], була визнана недієздатною у зв'язку з хронічним психічним захворюванням, її опікуном була призначена [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [PERSON] та її батьки: [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних долях - по 1/3 кожен. Після смерті [PERSON] на 1/3 частину у праві власності на вказану квартиру Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво на спадщину за законом в рівних частинах - на 1/2 частку [PERSON] та [PERSON] 31 січня 2007 року. [PERSON] померла 05 січня 2008 року. Після її смерті іншого опікуна [PERSON] не призначалося. До захворювання у вересні 2010 року батько позивачки [PERSON] повною мірою опікувався рідною племінницею [PERSON], яка потребувала стороннього догляду. У зв'язку з тим, що після інсульту та супутніх хвороб, батько позивачки вже сам потребував стороннього догляду, він не міг опікуватися племінницею та проживав у Волинській області, де за ним доглядала до смерті позивачка. [PERSON] була поміщена спочатку до Молочанської психіатричної лікарні, а потім до спеціалізованого інтернату. [PERSON] на початку 2013 року була знята з реєстрації у належній їй квартирі, проте батько позивачки [PERSON] та позивачка цікавилися лікуванням та станом здоров'я родички [PERSON] 01 жовтня 2014 року, у віці 54 років, [PERSON] померла в селі Любомирівка Вільнянського району Запорізької області. На початку березня 2019 року, зателефонувавши до Любомирівського психоневрологічного інтернату, який знаходиться у Вільнянському районі Запорізької області, позивачка дізналася про смерть своєї двоюрідної сестри [PERSON] від працівника цього закладу. Раніше позивачка, постійно проживаючи у Волинській області, не могла довідатися про смерть своєї двоюрідної сестри [PERSON], оскільки з кінця 2010 року до смерті доглядала свого хворого батька, сама проходила тривале та постійне лікування репродуктивної системи, була вагітною та народила дитину. Після смерті [PERSON] лишилося спадкове майно у вигляді двокімнатної квартири №63 по вул. Леніна в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, право власності на яку належало їй: в частині 1/3 - на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності на житло; на 1/6 частку - (після смерті її батька) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 січня 2007 року. Ще 1/3 частку у праві власності на вказану квартиру [PERSON] успадкувала за законом після смерті матері [PERSON], відповідно до положень ст.ст.1261, 1268 ч.3 ЦК України, оскільки на час смерті постійно проживала зі спадкодавцем. До теперішнього часу позивач, знаючи про те, що [PERSON] перебуває у інтернатному закладі, опікувалася вказаною квартирою, здійснювала платежі за житлово-комунальні послуги. При зверненні позивачки до Вільнянської державної нотаріальної контори в рамках спадкової справи №93/2019, заведеної після смерті [PERSON], яка померла 01 жовтня 2014 року, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини. Враховуючи той факт, що у зв'язку з розбіжностями в написанні прізвища батька позивачки та його рідної сестри у документах, складених російською та українськими мовами: «Гладищук», «Гладышук», «Гладищук», для оформлення в подальшому спадщини в нотаріальній конторі позивачкою, необхідно встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] була двоюрідною сестрою позивачки, позивач просить встановити факт родинних відносин між [PERSON], яка померла 01 жовтня 2014 року та [PERSON], як між двоюрідними сестрами, а також просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після померлої 01 жовтня 2014 року двоюрідної сестри [PERSON] протягом шести місяців з дня набрання законної сили рішенням суду. В підготовче судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, але надали суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. В підготовче судове засідання представник відповідача не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу (частина 4). Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві (частина\~1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3\~ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 28 листопада 1974 року народилась позивач [PERSON], в свідоцтві про народження якої в графі «батько» записаний «Гладыщук Павел Семенович» (російської мовою) та в графі «мати» записана «Гладыщук Татьяна Дмитриевна» (російською мовою), що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-ЖС №448112 (а.с.10). Згідно свідоцтва про одруження серія І-ЕГ №047970 позивач уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище «Дубовик» (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження серія ЯЦ №070657 12 червня 1950 року народився [PERSON] (російською мовою), батьками у свідоцтві зазначені «Гладышук Семен Федорович» та «Гладышук Лукия Артемьевна» (російською мовою) (а.с.12). Згідно обліково-послужної картки до військового квитка [PERSON] (російською мовою) у пункті «сімейний стан» записи про його дружину - «[PERSON] [PERSON] 1956 г.», сестру - «[PERSON], 1929 г.», доньку - «[PERSON], 1974 г» (російською мовою) (а.с.17). Згідно свідоцтва про смерть серія І-ЕГ №223974 [PERSON] помер 12 червня 1950 року (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження серія ЯД №001537 13 вересня 1929 року народилась [PERSON] (російською мовою), батьками у свідоцтві зазначені «Гладышук Семен Федорович» та «Гладышук Лукия Артемовна» (російською мовою) (а.с.15). Згідно свідоцтва про одруження серія ЯФ №613682 [PERSON] (російською мовою) уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище «Кот» (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження серія ІІ-УР №343119 15 липня 1960 року народилась [PERSON], в графі «мати» записана «Кот Домна Семеновна» (а.с.18). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2006 року [PERSON], [INFO], була визнана недієздатною у зв'язку з хронічним психічним захворюванням, її опікуном була призначена [PERSON] (а.с.19). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-ЖС №094118 [PERSON] померла 05 січня 2008 року (а.с.21). Згідно свідоцтва про смерть серія І-ЖС №449748 [PERSON] померла 01 жовтня 2014 року (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 квітня 2000 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності в рівних долях - по 1/3 належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Згідно свідоцтва на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №111, після смерті [PERSON] спадкоємцем Ѕ частки майна квартири [ADDRESS] є його донька [PERSON] (а.с.26), що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.27). Відповідно свідоцтва на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №109, після смерті [PERSON] спадкоємцем Ѕ частки майна квартири [ADDRESS] є його дружина [PERSON] (а.с.28), що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.29). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 березня 2019 року №422/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 01 жовтня 2014 року [PERSON] у звязку з тим, що [PERSON] пропустила визначений законом строк для озернення до нотаріальної контори (а.с.30). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55484727 від 15 березня 2019 року, виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою, 15 березня 2019 року за № 93/2019 було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON], яка померла 01 жовтня 2014 року (а.с.31). Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] (а.с. 47). Згідно відповіді КУ «Любомирівський психоневрологічний інтернат» ЗОР від 01 квітня 2019 року, вказано, що в особовій справі померлої [PERSON] значиться інформація про відсутність у неї родичів, у звязку з чим КУ «Любомирівський психоневрологічний інтернат» ЗОР не мала змоги повідомити її родичів про смерть [PERSON] Крім того, матеріали справи містять медичні документи, які підтверджують лікування позивача в 2014 році. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що під час розгляду справи заявником належними та допустимими доказами підтверджено наявність родинних відносин між нею та померлою 01 жовтня 2014 року [PERSON], як між двоюрідними сестрами, а відсутність підтвердження факту родинних відносин унеможливлює звернення її до нотаріальної контори для оформлення спадщини, а зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зокрема, необхідність догляду за хворим батьком, своїм станом здоровя, вагітністю та пологами, а також віддаленістю місця поживання є вагомими та поважними, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved