Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії звернувся представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк». В судовому засіданні представник позивача заявлений розмір позовних вимог збільшив. Остаточно просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредитної лінії №29 від 21 серпня 2013 року, що складає 120\~020,06 грн., в тому числі: загальна заборгованість за кредитом в розмірі 97\~998,39 грн., загальна заборгованість за процентами в розмірі 14\~028,47 грн., загальна заборгованість за комісійними винагородами в розмірі 8,39 грн., загальна заборгованість за штрафними санкціями в розмірі 7984,81 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1800,31 грн. та витрати за публікацію оголошення у засобах масової інформації в розмірі 146,00 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась судовою повісткою рекомендованим листом та оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року між сторонами по справі було укладено договір кредитної лінії №29 (надалі кредитний договір). Відповідно до п.2.1. кредитного договору банк зобовязується надати на умовах цього договору, а позичальник зобовязується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором. Відповідно до п.2.2. кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 19 серпня 2016 року. Відповідно до п.2.3. сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 100\~000,00 грн. Відповідно до п.2.3.2. кредитного договору сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки згідно з графіком викладеним у договорі з остаточним терміном 18 серпня 2016 року (включно). Відповідно до п.2.3.3. кредитного договору позичальник зобовязується здійснити погашення кожного траншу не пізніше ніж на 365 календарний день з моменту його отримання незалежно від діючого ліміту кредитування. Відповідно до п.2.4. кредитного договору кредит надається траншами з позичкового рахунку в безготівковому порядку на такі цілі (надалі цільове призначення кредиту) поповнення обігових коштів. Відповідно до п.2.7. кредитного договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою, яка відповідно до п.2.7.1. кредитного договору становить 19,8 процентів річних. Відповідно до п.4.1. кредитного договору виконання позичальником зобовязання за цим договором (у тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується: п.4.1.1. іпотекою (двохкімнатна квартира), що знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Набережна, 2/66 загальною площею 46,5 кв.м., що надається в іпотеку [PERSON]; п.4.1.2. порукою [PERSON]; п.4.1.3. заставою (іпотекою) іншого рухомого і нерухомого майна (активів), порукою та іншими видами забезпечення на підставі правочинів, що можуть бути укладені в майбутньому, між сторонами та/або між банком та третіми особами відповідно до умов цього договору та чинного законодавства. Відповідно до п.5.2.1. кредитного договору права банку: вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобовязань цим договором. Відповідно до п.5.3.1. кредитного договору позичальник зобовязаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобовязання, також зобовязання за іншими договорами, укладеними банком. Відповідно до п.7.1. кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань по цьому договору винна сторона відшкодовує другій стороні спричинені у звязку з цим збитки понад штрафні санкції, визначені п.7.2. цього договору. Відповідно до п.7.2. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань, передбачених положенням цього договору, банк має право застосувати до позичальника наступні штрафні санкції: п.7.2.1. пеню на користь банку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу з повернення суми кредиту та/або відмови від суми несвоєчасно сплачених комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом за кожен день прострочення; п.7.2.2. штраф в розмірі 25% від суми використання не за цільовим призначенням кредитних коштів та/або від суми кредитних коштів, щодо яких відсутня інформація та документи, надання яких передбачено п.5.3.16 цього договору; п.7.2.3. неустойку в розмірі 1% від суми кредитних коштів, щодо яких інформація, зазначена в наданому позичальником згідно п.5.3.16 цього договору реєстрі цільового використання кредитних коштів не відповідає дійсності та щодо якої банком виявлено її неправдивість; п.7.2.4. неустойку в розмірі 0,5% від суми основної суми боргу у разі ненадання позичальником документів, надання яких передбачено умовами цього договору, крім документів, визначених п.5.3.16 цього договору, та/або невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем зобовязань за цим договором, що не мають вартісного виразу. Банком повністю було виконано свої зобовязання за кредитним договором, що підтверджується дослідженими в судовому засіданнями заявами відповідача про перерахування коштів згідно договору кредитної лінії та відповідно розпорядженнями банку про видачу кредитних коштів, а відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує належним чином. У звязку з неналежним виконанням взятих відповідачем на себе зобовязань, банком на адресу відповідача направлялись повідомлення та вимоги про необхідність погашення заборгованості перед банком. Однак, дані вимоги залишені відповідачем без виконання. Станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів згідно договору кредитної лінії №29 від 21 серпня 2013 року складає 120\~020,06 грн., в тому числі: загальна заборгованість за кредитом в розмірі 97\~998,39 грн., загальна заборгованість за процентами в розмірі 14\~028,47 грн., загальна заборгованість за комісійними винагородами в розмірі 8,39 грн., загальна заборгованість за штрафними санкціями в розмірі 7984,81 грн. Дана заборгованість відповідачем перед позивачем не погашена. Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем до позовної заяви. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Укладений з банком кредитний договір відповідач в судовому порядку не оспорила, у звязку з чим, він відповідно до правил ст.204 ЦК України є правомірним. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позичу частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 Кодексу. Така позиція зазначена і в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5, в п.29 якої зазначено, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (із простроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, процентів та інших платежів за договором. Передбачене ст.1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від предявлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення ст.651 ЦК України. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання основного зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення всієї частини позики (разом з нарахованими процентами, згідно ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Правова позиція Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13). Окрім того, не є перешкодою для реалізації права банку у будь-який час звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки позичальник у судовому засідання має можливість заперечувати проти вимог банку що відповідає положенням ст.12 Конституції України (правова позиція згідно ухвалив ВССУ від 26 грудня 2012 року). Позивачем направлялись вимоги боржнику з зазначенням суми заборгованості та попереджено, що у разі незадоволення претензії банк вимушений буде захищати свої майнові права шляхом звернення до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором, що стверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що у добровільному порядку відповідач вчасно кошти згідно кредитного договору не сплачує, тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено судовий збір в розмірі 1800,31 грн. згідно платіжного доручення №109192029 від 15 лютого 2016 року на суму 1667,08 грн., платіжного доручення №109798516 від 25 лютого 2016 року на суму 8,99 грн., платіжного доручення №111313052 від 18 березня 2016 року на суму 54,21 грн., платіжного доручення №112417907 від 05 квітня 2016 року на суму39,81 грн., платіжного доручення №113650351 від 25 квітня 2016 року на суму 30,22 грн. та витрати за публікацію оголошення у засобах масової інформації в розмірі 146,00 грн. згідно платіжного доручення №111646027 від 24 березня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved