Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 11 серпня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли вісім земельних ділянок площами 0,56 га., 3,47 га., 0,19 га., 0,39 га., 0,19 га., 0,39 га., 0,58 га. та 3,45 га., розташованих в межах території Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, має право на обов'язкову частку спадщини, сторони у встановленому порядку прийняли спадщину після смерті батька. Проте нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадкових прав щодо ділянок в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на землю, які є втраченими. Враховуючи вказані обставини та неможливість поновлення (отримання дублікатів) правовстановлюючих документів в адміністративному порядку, [PERSON] просила в судовому порядку визнати за нею право власності на 3/4 частки спірних ділянок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, проте від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представника позивачки, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 11 серпня 2015 року помер батько позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли вісім земельних ділянок площами 0,56 га., 3,47 га., 0,19 га., 0,39 га., 0,19 га., 0,39 га., 0,58 га. та 3,45 га., розташованих в межах території Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, має право на обов'язкову частку спадщини (інвалід 2-ої групи), сторони у встановленому порядку прийняли спадщину після смерті батька. Проте нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадкових прав щодо ділянок в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на землю, які є втраченими. Проте факт належності спадкодавцю спірного майна повністю підтверджується: - копіями Державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с. 14-18); - довідкою Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі Миколаївської області від 17 серпня 2016 року (а.с. 36). Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). При цьому згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Сторони належним чином прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з неможливості поновлення (отримання дублікатів) правовстановлюючих документів в адміністративному порядку таяк наслідок того, що позивачка не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 3/4 частки спірних ділянок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved