Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

В позові до суду позивачка вказала, що працюючи на посаді судді Яготинського районного суду Київської області, в ніч з 15 на 16 жовтня 1973 року, повертаючись із виїзного судового засідання автомобілем марки ГАЗ-69, який належав прокуратурі Яготинського району Київської області і яким керував прокурор Яготинського району [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала черепно-мозкову травму. 12 квітня 1990 року її визнано інвалідом 2-ї групи з втратою 80% професійної працездатності. Група інвалідності була встановлена довічно. Судовими рішеннями неодноразово встановлювався розмір сум, які їй виплачував відповідач у рахунок відшкодування шкоди. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.03.2007 року щомісячний розмір відшкодування втраченого заробітку встановлено 303,61 грн., починаючи з 01.12.2006 року і довічно. При цьому суд відповідно до довідки відділу статистики в Яготинському районі від 23.02.2007 року провів індексацію суми втраченого заробітку в розмірі 225,43 грн., встановленого рішенням Яготинського районного суду від 22.05.2000 року. Останнім рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23.10.2009 року (справа № 2-630/2009) було задоволено її позов до відповідача про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, а саме: стягнуто з прокуратури Київської області на її користь у відшкодування шкоди одноразово 23677,26 грн. за період з 01.12.2006 року по 01.10.2009 року, а з 01.10.2009 року стягувати щомісячно по 1200 грн. до зміни розміру мінімальної заробітної плати. По 29.09.2016 року виконавчий лист № 2-630/09, виданий Яготинським районним судом 17.02.2010 року, щодо стягнення з прокуратури Київської області на її користь щомісячно по 1200 грн. до зміни розміру мінімальної заробітної плати, перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України (ВП № 18021526). У жовтні 2016 року вона отримала з відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2016 року. Підставою закінчення виконавчого провадження, як видно із вказаної постанови, стало добровільне виконання рішення суду про постійне щомісячне перерахування коштів в сумі 1200 грн. на користь стягувача відповідно до листів прокуратури Київської області від 28.11.2011.N2 18-7вих11, від 17.12.2014 № 18-29вих14, від 03.03.2015 № 18ф-90 та від 06.04.2015 № 18ф-132. Вважає, що з 01.10.2016 року з вини відповідача їй було припинено відшкодування шкоди, яке було призначено судовими рішеннями на довічний термін. Мотивуючи тим, що з 01.11.2010 року та по даний час вартість життя постійно зростає, а також середній заробіток судді Яготинського районного суду за період 2011 року по 31.10.2016 року становить 17 672,41 грн., просила стягнути з прокуратури Київської області на її користь у рахунок відшкодування шкоди одноразово за період з 01.01.2011 року по 31.09.2016 року - 737 461 (сімсот тридцять сім тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 44 коп. та за період з 01.10.2016 року по 01.12.2016 року - 28 275 (двадцять вісім тисяч двісті сімдесят п'ять) грн. 84 коп., а всього: 765 737 (сімсот шістдесят п'ять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 28 коп.; а з 01.12.2016 року стягувати щомісячно по 14 137 (чотирнадцять тисяч сто тридцять сім) грн. 92 коп. В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала. Представник відповідача прокурор Київської області вимоги визнав частково. В своїх поясненнях вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду, а у відповідності до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. В контексті зазначеної норми під поняттям «мінімальна заробітна плата» слід розуміти законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану роботу, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, обсяг робіт (стаття 1 Закону України «Про оплату праці»), а наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання. Водночас, позивач у своїх вимогах ставить питання щодо нового призначення розміру відшкодування, визначеного статтею 1197 ЦК України, де передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності. Вказане мотивовано тим, що рішення суду, яким встановлено розмір відшкодування, виконано. З такою мотивацією він не погоджується у зв'язку з тим, що позивачу вже рішеннями Яготинського районного суду Київської області встановлено розмір і порядок виплат шкоди, а тому у відповідності до положень ст. 1208 ЦК України він має право на відповідний перерахунок на підставі рішення суду. Вважає, що позивач має право на перерахунок розміру коштів за період з 13.12.2013 по 13.12.2016 року. А також вказує, що визначаючи розмір відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я слід враховувати розміри мінімальної заробітної плати, які були визначені Законами України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про державний бюджет України на 2016 рік». Відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав 1147 грн. З часу ухвалення вказаного рішення розмір мінімальної заробітної плати неодноразово підвищувався і відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 01 січня 2016 року складає 1378 грн. Таким чином, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 1208 ЦК України розмір відшкодування шкоди дійсно підлягає відповідному збільшенню: 1.1378 грн./1147 грн. = 1,2 (розмір на який збільшилась мінімальна заробітна плата); 2.1200 грн. х 1,2 = 1440 грн. Отже стягненню з прокуратури Київської області на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, завданої їй каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я, підлягає 1440 грн. щомісячно. В судовому засіданні встановлено наступне. Рішенням суду від 09 червня 1994 року за позовом [PERSON] до прокуратури Київської області було встановлено, що працюючи на посаді судді Яготинського районного суду Київської області, в ніч з 15 на 16 жовтня 1973 року, повертаючись із виїзного судового засідання автомобілем марки ГАЗ-69, який належав прокуратурі Яготинського району Київської області і яким керував прокурор Яготинського району [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала черепно-мозкову травму. 12 квітня 1990 року її визнано інвалідом 2-ї групи з втратою 80% професійної працездатності. Група інвалідності була встановлена довічно. Судовими рішеннями неодноразово встановлювався розмір сум, які їй виплачував відповідач у рахунок відшкодування шкоди. Стягнення за рішеннями суду присуджувалися позивачці довічно. Вперше позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до Київської обласної прокуратури в 1994 році. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 09 червня 1994 року позов [PERSON] задоволено частково, та вирішено стягувати щомісячно із Київської обласної прокуратури на її користь 367200 карбованців довічно (а.с.29-30). В мотивувальній частині рішення судом встановлено, що стягнення необхідно проводити виходячи із середньомісячного заробітку судді, станом на той час, за мінусом отримуваної нею пенсії. В подальшому рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.03.2007 року щомісячний розмір відшкодування втраченого заробітку встановлено 303,61 грн., починаючи з 01.12.2006 року і довічно. Як видно із рішення суду попереднє стягнення було проіндексоване та стягнуто саме індексацію виплат відповідно до вимог ч.1 ст. 1208 ЦК України (а.с.31-35). Останнім рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23.10.2009 року (справа № 2-630/2009) було задоволено її позов до відповідача про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, а саме: стягнуто з прокуратури Київської області на її користь у відшкодування шкоди одноразово 23677,26 грн. за період з 01.12.2006 року по 01.10.2009 року, а з 01.10.2009 року стягувати щомісячно по 1200 грн. до зміни розміру мінімальної заробітної плати (а.с.7). Відповідно до вимог п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В позовній заяві та судових засіданнях позивач ставить питання про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку із підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, відповідно до вимог ч.2 ст.1208 ЦК України, хоча обґрунтовує свої вимоги зростанням середньомісячної заробітної плати судді. Також позивачка в своїх вимогах просить стягнути із відповідача на її користь одноразово 737 461,44 грн., за період з 01.01.2011 року по 31.09.2016 року, посилаюсь в своїх розрахунках на середній заробіток судді за останні 5 років, мотивуючи відсутність строків давності п.3 ч.1 ст.. 268 ЦК України. Разом з тим пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року (зі змінами та доповненнями), встановлено що виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок (наприклад, за відсотком втрати працездатності) сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. (Абзац п'ятий пункту 22 в редакції Постанови Верховного Суду N 9 ( v0009700-03 ) від 24.10.2003 ) Постановою Кабінету Міністрів України №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» від 26.09.2001 року визначено, що розрахунковим періодом є останні шість місяців до дня що передує перерахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду, а у відповідності до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Зазначена норма закону спрямована на забезпечення захисту прав потерпілого. Таким чином, у відповідності до ст.. 1208 ЦК України, підставами збільшення розміру відшкодування шкоди є: - підвищення вартості життя (що тягне за собою індексацію отриманих виплат); - збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Виходячи зі змісту наведеної норми, при вирішенні даного спору належить встановити, у зв'язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а саме: чи у зв'язку зі збільшення вартості життя, чи у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. У разі заявлення такої вимоги на підставі ч. 2 ст. 1208 ЦК України, підлягає з'ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: виходячи з середньої заробітної плати згідно із займаною посадою на час завдання шкоди, чи виходячи з мінімальної заробітної плати, і залежно від встановлених обставин, необхідно зробити висновок, щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Аналогічна позиція закріплена в Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-42620св13 від 25.12.2013 року та № 6-742св12 від 23.05.2012 року. Таким чином у позивачки відсутні підстави для задоволення позову, так як вперше їй було визначено розмір відшкодування, виходячи із середньомісячної заробітної плати згідно займаної посади на час завдання шкоди, а не з мінімальної заробітної плати(рішення Яготинського районного суду від 09.08.1994 року а.с.29-30). Також суд не може погодитись із частковим визнанням позову прокурором Київської області, з тих підстав, що визнання позову в частині задоволення вимог позивачки та здійснення перерахунку відшкодування відповідно до розміру мінімальної заробітної плати встановленої на час звернення не випливає із вимог позивачки та не може бути задоволено, також і з тих підстав, що розрахунок відшкодування позивачці вперше зроблено із середньомісячної заробітної плати судді відповідно до вимог ст.. 457 ЦК України (в редакції 1963 року), а тому відповідно до ч.1 ст. 1208 ЦК України вказане стягнення підлягає індексації на підставі рішення суду, а не перерахунку відповідно до мінімальної заробітної плати, як це пропонувалось прокуратурою. Таким чином судом встановлено, що дійсно позивачка має право на індексацію отриманих нею виплат за період 2013-2016 року та на індексацію щомісячної допомоги, у відповідності до вимог ч.1 ст. 1208 ЦК України, але вийти за межі позовних вимог суд не може, а позивачка таких вимог до відповідача не ставить. Перевіривши матеріали с прави, зхаслухавшип ояснення представників сторін суд вважає, що вимоги позивачки не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed