Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 12.07.2017р. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (треті особа - Перша дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровська міська рада) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, виділ частки з майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності (а.с.№4-10 т. № 2). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.07.2017р. по справі відкрито провадження за правилами ЦПК України в редакції від 18.03.2004р. (а.с.№49 т. № 1). Ухвалою суду від 12.10.2017р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Бразалук С.С. та витребувано копії матеріалів спадкових справ та матеріалів інвентаризаційної справи (а.с.№81 т. №1). Ухвала суду виконана, завірена копія матеріалів спадкової справи № 53-88 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , надана суду 21.11.2017р. (а.с. № 107-115 т. № 1), завірена копія матеріалів спадкової справи № 53-88 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , надана суду 12.12.2017р. (а.с.№127-133 т.№1). Копії матеріалів інвентаризаційної справи по [ADDRESS] на виконання ухвали суду надійшли від КП «ДМБТІ» ДОР 12.09.2018р. (а.с.№203-221 т. № 1). Також, копії матеріалів інвентаризаційної справи по [ADDRESS] були долучені до матеріалів цивільної справи 24.04.2018р. представником позивача (а.с.№174-191 т. № 1). 19.11.2018р. представником позивача [PERSON] - адвокатом Бразалук С.С. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27.06.2017р. а.с.№83-84 т. № 1 та ордеру від 27.08.2018р. - а.с.№191 т. № 2) подано уточнену редакцію позовних вимог, оскільки з`ясувалось, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.№2, 5-11 т. № 2). Під час розгляду справи також було з`ясовано, що відповідачка [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу [INFO] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.№ 172-173 т. № 2). 19.11.2018р. представником позивача [PERSON] - адвокатом Бразалук С.С. заявлено клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.№13-16 т. № 2). Від цього клопотання представник позивача 01.03.2019р. відмовилась (а.с.№36-38 т. № 2), і ця відмова прийнята під час проведення підготовчого засідання (а.с.№148-150 т. № 2 дія № 10). Ухвалою суду від 05.12.2019р. за клопотанням представника позивача було закрито провадження по цивільній справі в частині позовних вимог про припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 8/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , шляхом виділення [PERSON] із спільної часткової власності в натурі, як окремого об`єкта нерухомого майна, у вигляді квартири [ADDRESS] , яка складається з: приміщення 4-2, житлова площа 19,8 кв.м., тамбура 4-1, площа 5,8 кв.м., сараю літ. Г, площа 6,5 кв.м., 1/10 частини забору, 1/6 частину водоколонки та в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в цілому на самостійний об,єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , яка складається з: приміщення 4-2, житлова площа 19,8 кв.м., тамбура 4-1, площа 5,8 кв.м., сараю літ. Г, площа 6,5 кв.м., 1/10 частини забору, 1/6 частину водоколонки з подальшим присвоєнням їй окремої поштової адреси (а.с.№113 т.№2). В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] - адвокат Бразалук С.С. в позовній заяві в редакції від 19.11.2018р. та в судовому засіданні посилалася на те, що батькові позивача - [PERSON] належало на праві власності 16/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Батько позивача [INFO] помер і після нього спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину, стали дружина померлого - [PERSON] та два сини - [PERSON] та [PERSON] [INFO] й мати позивача - [PERSON] , після смерті якої позивач разом із братом [PERSON] звернувся із заявою до Першої ДДНК про прийняття спадщини. За життя брат не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2010р. за його сином та дружиною визнано право власності на 4/100 частин домоволодіння за кожним. 23.05.2017р. позивач звернувся до Першої ДДНК із заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса Білецької В.І. від 23.05.2017р. йому було відмовлено в цьому з посиланням на те, що вчинення такої дії суперечить законодавству України. Представник позивача просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на 8/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . Щодо строків позовної давності, про які заявлено представником [PERSON] - адвокатом Мельниченком В.М., то представник [PERSON] - адвокат Бразалук С.С. просила відмовити в задоволенні цього клопотання з посиланням на те, що її довіритель вчасно звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, та отримавши в травні 2017р. постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, протягом встановленого законом трирічного строку звернувся з позовом. Просила відмовити в задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності. Представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Мельниченком В.М. (діє на підставі довіреності від 05.10.2017р. - а.с.№168 т. № 1) 20.02.2018р. був поданий відзив на позов (а.с.№161-163 т. № 1). З урахуванням обставин, викладених у відзиві, представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, а також відмовити в поновленні строку на подачу позову, через те, що в 2010р. позивачу було достеменно відомо про наявність двох цивільних справ з приводу спору про спадкування 16/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , а отже, звертаючись до суду в 2017році, строк звернення позивачем пропущений. Щодо позовних вимог про визнання права власності на 8/100 частин житлового будинку, то ці вимоги також вважав необґрунтованими, з огляду на те, що на момент смерті [PERSON] спірне майно не було зареєстровано за спадкодавцем на праві власності, у зв`язку з чим таке майно не може бути успадковане. Крім того, представник відповідачки під час судового засідання зазначив, що хоча й позивач мав право на спадкування після смерті матері на 16/600 частин спірного домоволодіння (а не 8/100 частин, як просить в позові позивач), проте він втратив своє право у зв`язку із пропуском строків позовної давності. 05.12.2019р. представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Мельниченком В.М. подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.№102 т. № 2), в обґрунтування якої представник відповідачки посилався на те, що з 2010р. позивачу було відомо про наявні спадкові спори, а тому станом на 2017р., коли було подано позов, строк позовної давності сплинув. Отже, представник відповідачки просив застосувати строки позовної давності. Представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Мельниченком В.М. також заявлено клопотання про огляд матеріалів цивільних справ № 2-577/10, 2-538/10, 2-8420/11, які розглядались в різні роки Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (а.с.№173 т. № 1). Під час проведення підготовчого засідання 12.02.2020р. матеріали цивільних справ № 2-577/10, 2-538/10, 2-8420/11 були оглянуті судом (а.с.№148-150 т. № 2) з долученням до матеріалів цивільної справи № 201/9904/17 певних документів з цивільних справ № 2-577/10, 2-538/10, 2-8420/11 (а.с.№148-150 т. № 2 дія № 21-48). Під час підготовчого та судового засідання здійснювалась повна фіксація судового процесу технічними засобами відповідно до положень ч.1 ст. 247 ЦПК України. Під час судового засідання 27.05.2020р. було постановлено ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) про розгляд справи за відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.№175-176 т. № 2, дія № 21), та вирішено розпочати розгляд справи за відсутності представника третьої особи Першої ДДНК, оскільки представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Мельниченком В.М. було заявлено клопотання про допит державного нотаріуса Першої ДДНК Білецької В.І., з огляду на винесену нею 23.05.2017р. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.№30-31 т. №1). Під час судового засідання 15.06.2020р., після надходження до суду 03.06.2020р. письмових пояснень державного нотаріуса (а.с.№178-181 т. № 2), клопотання про допит державного нотаріуса представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Мельниченком В.М. було відкликано (а.с.№192 т. № 2). В ході судового розгляду справи 27.05.2020р. та 15.06.2020р. представник позивача [PERSON] - адвокат Бразалук С.С., позовні вимоги в редакції від 19.11.2018р. підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] просив винести рішення суду на розсуд суду. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Мельниченко В.М. в ході судового розгляду справи 27.05.2020р. та 15.06.2020р. позовні вимоги не визнав, просив застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи ДМР- Гущина М.С. (діє на підставі довіреності від 19.12.2019р. - а.с.№174 т. № 2), в ході судового розгляду справи зазначала, що там, де є спадкоємці, не може бути відумерлої спадщини, отже просила суд винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Данканич Є.І. (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27.07.2018р. та ордеру від 27.05.2020р.- а.с.№ 167, 168-171 т. № 2) в судовому засіданні 27.05.2020р., не зміг визначитися зі своєю позицією щодо позовних вимог, оскільки тільки 27.05.2020р. вперше приймав участь у розгляді цієї справи. Суду пояснив, що тільки після пояснень усіх сторін (представників сторін) він визначиться з позицією своєї довірительки. В наступне судове засідання 15.06.2020р. представник відповідачки [PERSON] не з`явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.№178 т. № 2), про причини неявки суд не сповістив. Під час судового засідання 15.06.2020р. було постановлено ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) про закінчення розгляду справи за відсутності представника відповідачки [PERSON] - адвоката Данканича Є.І. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу Підготовче засідання у справі відповідно до ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України та п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. проведено 12.02.2020р. (а.с. № 148-150 т. № 2). Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши зміст заперечень відповідачів стосовного пред`явленого позову, оглянувши матеріали цивільних справ № 2-577/10, 2-538/10, 2-8420/11, проаналізувавши заяву представника відповідачки [PERSON] - адвоката Мельниченка В.М. про застосування строків позовної давності, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України у сукупності з нормами права, які підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Батько позивача - [PERSON] був власником 16/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «ДМБТІ» ДОР від 18.09.2008р. (а.с.№19 т. №1). Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , про що Кіровським відділом РАЦС ДМУЮ у Дніпропетровській області від 18.07.2007р. видано свідоцтво про смерть (а.с.15 т. №1). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась та після його смерті спадкоємцями першої черги були дружина - [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] , які фактично прийняли спадщину (а.с.№30 т.№ 1, а.с.№179 т. № 2 зворотна сторона). Даний факт встановлений рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2010р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] (треті особи - Перша ДДНК, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом та за позовом третьої особи [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] (третя особа - Перша ДДНК) про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с.№ 131-133 т.№2), а тому відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Разом з тим, суд не може прийняти визначену в рішенні суду від 15.07.2010р. по цивільній справі № 2-538/2010 частку, що належала [PERSON] , оскільки допущено помилку в її розмірі, а саме, кожен зі спадкоємців після смерті [PERSON] мав право на спадкування 16/300 частин спірного домоволодіння, через те, що загальний розмір його частки складав 16/100 (16/100 : 3). В той же час, в рішенні суду по цивільній справі № 2-538/2010 зазначено, що власником 16/100 частин спірного домоволодіння була саме [PERSON] , що не відповідає дійсності. [INFO] . [PERSON] померла, про що Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області видане свідоцтво про смерть 25.07.2007р. (а.с.№21 т.№1). Після смерті [PERSON] . Першою ДДНК була заведена спадкова справа № 53-88 на підставі заяв про прийняття спадщини, з якими звернулися [PERSON] (заява подана 19.02.1988р. - а.с.№107 т. № 1 зворотна сторона) та [PERSON] (заява подана 08.02.1988р. - а.с.№108 т. № 2 зворотна сторона). З матеріалів спадкової справи № 53-88 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось (а.с.№107-115 т.№1). 23.05.2017р. позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері до Першої ДДНК та постановою державного нотаріуса Білецької В.І. від 23.05.2017р. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на те, що вчинення такої дії суперечить законодавству України з мотивів, викладених в постанові нотаріуса (а.с.№30-31 т. №1). З огляду на те, що мати позивача - [PERSON] після смерті чоловіка успадкувала 16 /300 частин домоволодіння [ADDRESS] , то два її сини, як спадкоємці першої черги, мали право на спадкування 16/600 частин кожний. Таким чином, оскільки позивач звернувся з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] , то він має прав успадкувати половину частки, яка належала спадкодавцю, а саме 16/600 частин. Інші 16/300 частин домоволодіння позивач успадкував після смерті батька - [PERSON] , однак позивачем не заявлено вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька та не надано постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме після смерті батька, а тому суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на 16/600 частини житлового будинку [ADDRESS] . В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] - адвоката Мельниченка В.М. щодо застосування строків позовної давності на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України (а.с.№ 102 т.№ 2) суд вважає необхідним відмовити, з огляду на те, що ці строки не пропущені позивачем і право на звернення до суду із позовом про захист свого порушеного права у нього виникло саме після отримання постанови державного нотаріуса Першої ДДНК Білецької В.І. від 23.05.2017р. (з позовом позивач звернувся 12.07.2017р.). Посилання представника відповідачки на те, що позивачу було відомо про наявність спору щодо спадкового майна, який розглядався в рамках цивільних справ № 2-577/10, № 2-538/10 та № 2-8420/11, також не можуть свідчити про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності, оскільки цивільні справи № 2-577/10 та № 2-8420/11 стосувалися спору між спадкоємцями [PERSON] , якому особисто в спірному домоволодінні належало 25/100 частин (а.с.№114 т. № 2 зворотна сторона), а отже вирішення цих справ ніяким чином не впливало на право позивача щодо спадкування після смерті матері [PERSON] . Крім того, законодавчо спадкоємець не обмежений в часі щодо отримання свідоцтва про право на спадщину і позивач скористався своїм правом лише 23.05.2017р. (в матеріалах спадкової справи, яка була надана Першою ДДНК відсутні будь-які постанови, датовані раніше, ніж постанова від 23.05.2017р. про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері). Посилання представника відповідачки - адвоката Мельниченка В.М. щодо незгоди з позовними вимогами з тих підстав, що мати позивача - [PERSON] не зареєструвала за собою право власності на частку в спадщині після смерті чоловіка, а тому й позивач не має права на спадкування половини цієї частки суд оцінює критично з огляду на роз`яснення, що містяться в постанові ВС/КЦС у справі № 523/3522/16-ц від 14.08.2019р. В даній постанові заначено, що неоформлена нерухомість успадковується, а поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухомість, що входить до складу спадщини», є різними. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Таким чином, 16/600 частин в домоволодінні [ADDRESS] , які мати позивача - [PERSON] фактично прийняла у складі своєї частки спадщини 16/300 після смерті батька - [PERSON] , позивач має успадкувати за законом, як спадкоємець першої черги, оскільки у встановлений законом строк він звернувся до Першої ДДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на 16/600 частини житлового будинку [ADDRESS] . В задоволенні іншої частини позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі слід розподілити наступним чином. Позивачем сплачено у 2017р. за подачу позову судовий збір у загальному розмірі 2 076грн. 44коп. (640грн. +1 436 грн. 44коп.) (а.с.№2, 3 т. №1) та за подачу клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи у 2018р. - 352грн.40коп. (а.с.№12 т. № 2). Від клопотання про призначення судової будівельно-технічної представник позивача відмовилась 01.03.2019р. (а.с.№36-38 т. № 2), під час підготовчого засідання ця відмова прийнята судом (а.с. № 148-150 т. № 2 дія № 10), отже ці судові витрати покладаються на позивача. Судовий збір у розмірі 1 280грн. поверненню позивачу не підлягає, оскільки це судовий збір, який був сплачений [PERSON] за частину позовних вимог, провадження по яких закрито 05.12.2019р. (а.с.№113 т. № 2) у зв`язку з відмовою [PERSON] від частини позовних вимог (п.4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»). За вимоги про визнання права власності на 8/100 частин домоволодіння, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 796грн. 44коп. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за ним права власності на 16/600 частин домоволодіння, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 298грн.68коп., отже по 49грн.78коп. з кожного відповідача (16/600 частин, тобто 0,03 х 796грн. 44коп. : 8/100 частин, тобто 0,08 = 298грн.68коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial