Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказала, що має у приватній власності квартиру [ADDRESS]. У належну їй квартиру, як члена сім'ї, з умовою несення втрат з утримання нерухомого майна, [PERSON] поселила сина, відповідача у справі - [PERSON], його дружину [PERSON] та дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В 2015 році син позивачки поїхав в Росію в гості до знайомих та не повернувся, на теперішній час його місцезнаходження невідоме. Після від'їзду [PERSON] до Росії позивач почала з третьою особою [PERSON] утримувати квартиру та оплачувати комунальні послуги з урахуванням житлової субсидії. Приблизно всередині червня 2018 року у відділі соціального захисту позивачу було відмовлено у прийнятті документів на оформлення житлової субсидії у зв'язку з тим, що її син [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] не має доходів. Після смерті чоловіка позивача [PERSON], який помер [INFO] позивач залишилась проживати з єдиним джерелом доходів від своєї пенсії, тому відмова у наданні субсидії для неї є негативними наслідками. Враховуючи те, що реєстрація в квартирі [ADDRESS] відповідача [PERSON] який не має доходів на території України, створює негативні наслідки, оскільки позивач не може оформити житлову субсидію відповідно до закону, вона просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, представником позивача надано суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву з прохання розглядати справу за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1) ; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12 квітня 2005 року, посвідченого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району запорізької області та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради (а.с.14, 15). Характеристика вказаної квартири підтверджується технічним паспортом на квартиру станом на 17 червня 1986 року, виданим ДКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» (а.с.16-17). Згідно довідки №4061 від 16 травня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.19). Як вбачається з акту, складеному 16 травня 2018 року начальником КУП «НАШ ДІМ» Бабенко Л.Н. та спеціалістом КУП «НАШ ДІМ» Гуржий Н.Б, відповідач [PERSON] з травня 2015 року за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с.20). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач зареєстрований в [ADDRESS], належній позивачу, однак фактично там не проживає з травня 2015 року, тобто понад один рік, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved