Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В серпні 2015 року представник ПАТ КБ Приват Банк [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з\~ [PERSON] суму боргу за кредитним договором № б/н від 18.12.2009 року у сумі 6084,40 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак напередодні направив заяву в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала щодо їх задоволення. Крім того зобовязалася виплачувати наявну заборгованість. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.20). 18.12.2009 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та відповідних комісій, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.9-10). У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобовязання не виконував в повному обсязі, у звязку з чим \~станом на 10.08.2015\~ року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 6084,40 грн., з яких: 1.\~заборгованість за кредитом 894,16 грн.; 2.\~заборгованість по процентам за користування кредитом 2474,32 грн.; 3. заборгованість по комісії та пені 1950,00 грн.; 4. штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг та заяви: - штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; -\~штраф (процентна складова) 265,92 грн. \~( а.с.5-8). Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач визнав позов, який є обґрунтований і визнання відповідачем позову, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для стягнення з [PERSON]\~ на користь позивача 6084,40 грн. заборгованості по договору № б/н від 18.12.2009 року.

Outcome: approved