Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувала на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] /третя особа: Рудненська селищна рада Залізничного району м.Львова/, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05 червня 2018 року позов [PERSON] /ІПН [NUMBER], [ADDRESS]/ до [PERSON] / ІПН [NUMBER], [ADDRESS]//третя особа: Рудненська селищна рада Залізничного району м.Львова /код 04372419, вул. Короленка. 1 смт. Рудно, м Львів, 79493/, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задоволено, усунено [PERSON] /ІПН [NUMBER], [ADDRESS]/ перешкоди, які чиняться йому в користуванні земельною ділянкою площею 0,035 га, що розташована по [ADDRESS] кадастровий [NUMBER], зобов'язавши [PERSON], / ІПН [NUMBER], [ADDRESS]/: звільнити від огорожі (паркану) зайняті частини земельної ділянки, кадастровий [NUMBER], площею: S1 - 2,03 м2 та SЗ - 2,11 м2, шляхом демонтажу огорожі включно із фундаментом огорожі, в частині - між точками 1 - 2 та 3 - 4 позначених в таблиці № 2 додатку №2 Висновку судової земельно-технічної експертизи №20/07-17я; стягнено з [PERSON] / ІПН [NUMBER], [ADDRESS]/ на користь [PERSON]/ІПН [NUMBER], [ADDRESS]/ судові витрати: суму сплаченого судового збору - 551, 21 грн. та вартості проведеної судової земельно-технічної експертизи - 5942,40 грн, а всього загальну суму: 6494,61 грн. Однак при ухваленні вказаного рішення не було вирішено питання розподілу судових витрат, які складають витрати на правничу допомогу понесених позивачем та витрат понесених із оплатою судового збору за подання заяви про забезпечення позову та за подання апеляційної скарни на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. У зв'язку із наведеним 08.06.2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. У судовому засіданні представник позивача свою заяву підтримав, покликаючись на підставність такої, просив суд заяву задовольнити. Суд ухвалив проводити розгляд заяви у відсутності відповідача та представників третіх осіб, які будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, однак у відповідності до положень ч.4 ст. 270 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про винесення у справі додаткового рішення з наступних підстав. За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно п.2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат в додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що при ухваленні судового рішення 05 червня 2018 року судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, які складають витрати на правничу допомогу понесених позивачем та витрат понесених із оплатою судового збору за подання заяви про забезпечення позову та за подання апеляційної скарни на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Позивачем [PERSON] дійсно при подачі позовної заяви було понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 275,61 грн. /а.с.29/ та судовий збір за подання апеляційної скарни на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2016 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у розмірі 275,60 грн. /виділені матеріали а.с.28/. Крім того, представником позивача до матеріалів справи долучено детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених позивачем витрат, з якого вбачається, що в ході надання правової допомоги в зв'язку із розглядом даної справи представником позивача здійснено: вивчення матеріалів справи №462/5287/16-ц, що включає в собі правовий аналіз заявленого позову, доказів, та інших документів долучених до справи; підготовку та подання до суду заяви про уточнення позовних вимог від 26.02.2018 року; підготовка та подання до суду заяви про розрахунок судових витрат від 05.03.2018 року; ознайомлення з матеріалами справи 10.04.2018 року; Вартість наданих послуг (гонорару) обумовлена Договором про надання правової допомоги №02/02/18 від 15.02.2018 року /а.с.212/, Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги №1 від 15.02.2018 року та становить 5 000 грн./а.с.213/ Актом прийняття-передачі наданих послуг за Договором про надання правової допомоги №02/02/18 від 15.02.2018 року /а.с.214/, та у судовому засіданні представником стверджується, що представництво інтересів позивача в судовому засіданні 11.04.2018 року; представництво інтересів позивача в судовому засіданні 04.06.2018 року, має вартість що становить 1 000 грн., Загальний розмір витрат на правову допомогу адвоката в зв'язку із розглядом даної справи становить 6 000 грн. З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивачем здійснено часткову оплату наданих послуг, шо підтверджується відповідними квитанціями про оплату у розмірі 3000 грн. /а.с.215-216/ Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, відповідно до абз. 5 п. 3.1 та п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року (Справа N 1-23/2009) конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість. Серед функцій такого права у суспільстві слід окремо виділити превентивну, яка не тільки сприяє правомірному здійсненню особою своїх прав і свобод, а й, насамперед, спрямована на попередження можливих порушень чи незаконних обмежень прав і свобод людини і громадянина з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Оскільки позивачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 гривень. Оскільки зазначене питання судом не вирішено, його слід вирішити, ухваливши відповідне додаткове рішення.

Outcome: approved