Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якій вказувала, що з 19 листопада 2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. [PERSON]постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2015 року і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проте не погодився з доводами позивачки в частині ненадання ним допомоги на утримання доньки. Додатково пояснив, що він має задовільний стан здоров'я, не працює, має лише тимчасові заробітки, інших осіб не утримує, в тому числі аліменти на користь інших осіб не сплачує. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. [PERSON] в судовому засіданні погодився з вимогами позивачки щодо стягнення з нього аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, задовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, а також те, що він аліменти на користь інших осіб не сплачує, інших осіб не утримує, враховуючи думку сторін з приводу позову, суд дійшов висновку, що [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання доньки у визнаному ним розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення починається з моменту подачі позову і припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved