Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про встановлення факту проживання однією сімєю, який в подальшому був уточнений. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21 грудня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Зазначає, що починаючи з 2005 року позивач постійно проживала з [PERSON] однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Позивач та [PERSON] спільно облаштовували спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обовязки подружжя. Після смерті спадкодавця позивач особисто взяла на себе витрати щодо поховання [PERSON], тому отримала всі документи, що повязані зі смертю та захороненням. У передбачений ст.1270 ЦК України строк, позивач звернулась до державного нотаріусу Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом із цим, 02 липня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що відсутні документи, які підтверджують родинні відносини з померлим. Цивільну справу за заявою позивача, яка була подана в окремому провадженні, було закрито ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2016 року на підставі ч.6 ст.256 ЦПК України, у звязку із чим позивач вимушена звернутися із відповідною заявою в позовному провадженні. На підставі викладеного просить суд встановити факт проживання [PERSON], [INFO], з [PERSON], який помер 21 грудня 2015 року, однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2005 року по 21 грудня 2015 року. Ухвалою суду від 02 вересня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] 07 лютого 2017 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Дніпровську міську раду. В судовому засіданні позивач зі своїм представником позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Позивач також зазначила, що у 2005 році [PERSON] запропонував позивачу спільне проживання. З 2008 року вони проживали в [INFO]. Іноді вони приїздили провідувати квартиру №50 в будинку №12 по [PERSON] в м.Дніпрі, яка належала [PERSON] та в якій проживала падчерка [PERSON] З серпня 2015 року позивач та [PERSON] почали проживати у вищезазначеній квартирі, оскільки [PERSON] був хворий на онкологічне захворювання. Під час спільного проживання позивач та [PERSON] вели спільний бюджет, робили спільні покупки (телевізор, бойлер) та ремонт. Інших родичів у [PERSON] не було. [PERSON] не знає. Представник Дніпровської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у позові відмовити через його необґрунтованість. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги також не визнав та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Зазначив, що будь-яких доказів проживання однією сімєю з [PERSON] позивач не навела. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що починаючи з 2005 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сімєю по вулиці Алма-Атинській, 22 у м.Дніпрі. Проживали разом та вели спільне господарство до смерті [PERSON]. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [INFO] та була сусідкою [PERSON] та [PERSON], які перебували у цивільному шлюбі. Позивача знає з 2010 року та з цього часу знала [PERSON] та [PERSON] як подружжя. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] з 2008 по 2015 рік. Останні проживали [INFO]. В цей період свідок проживала у [INFO] та була сусідкою [PERSON] та [PERSON] Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що знав [PERSON] багато років. Зі слів [PERSON] свідку стало відомо, що з 2007 року [PERSON] проживав разом із [PERSON] Останні проживали [INFO], однак перед смертю [PERSON] переїхали в квартиру, розташовану по вулиці С.Ковалевської у м.Дніпрі. Після смерті [PERSON], [PERSON] займалася організацією його поховання. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без укладення шлюбу з 2005 року по день смерті [PERSON] Г.О. Проживали по вулиці Алма-Атинській, 22 у м.Дніпрі. Свідок періодично приходила до них в гості. Приблизно за 6 місяців до смерті [PERSON], вони переїхали в квартиру, розташовану по вулиці С.Ковалевської у м.Дніпрі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з 1970 року по 2010 рік проживала за адресою: [INFO]. [PERSON] був одружений на [PERSON], яка померла у 2001 році. Після смерті своєї жінки, [PERSON] проживав один за адресою: [ADDRESS]. Свідок не заперечує того факту, що у [PERSON] були відносини із [PERSON], однак зазначає, що вони не проживали однією сімєю. Позивача раніше не бачила. Останній раз бачила [PERSON] у жовтні 2015 року. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що у неї з [PERSON] до восени 2014 року були дружні стосунки. [PERSON] проживав за адресою: [INFO]. Позивача не знає. [PERSON] про позивача їй нічого не розказував. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що був знайомий із [PERSON] з 2004 по 2014 роки. В квартирі №50, що розташована у будинку №12 проживав [PERSON] та [PERSON] У вищезазначеній квартирі був приблизно раз на місяць. Особисто [PERSON] не знав, тільки через [PERSON] Позивача свідок не знає. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 1264 ЦК України четверту\~чергу спадкоємців за законом складають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю протягом не менше, ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Як на підставу для задоволення позову позивач посилається на той факт, що вона з 2005 року по 21 грудня 2015 року проживала однією сім'єю з [PERSON], який помер 21 грудня 2015 року, після смерті якого відкрилась спадщина, на яку претендує позивач. ЦК України\~не роз'яснює змісту словосполучення «проживання однією сім'єю». За ч. 2\~ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому\~ст. 2 СК України\~містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак поняття «проживання однією сім'єю» та «член сім'ї» не є тотожними. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Відповідно до п. 6\~Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99, до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п.5 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з роз'ясненням, що міститься у абзаці 3 пункту 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, а у випадку, коли встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, судовий розгляд проводиться у позовному провадженні. Позивачці визнання факту проживання сім'єю потрібне для прийняття спадщини, тобто фактично вирішується спір про право, тому суд повинен розглядати вказані позовні вимоги у межах однієї позовної заяви. В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №668187, виданого 11 січня 2016 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Цього ж дня, 11 січня 2016 року, [PERSON] отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, де у відомостях про померлу особу значиться [PERSON] 22 грудня 2015 року [PERSON] було отримано лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] №1021 від 22 грудня 2015 року. 23 грудня 2015 року КП «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради [PERSON], як користувачу місця №24 на Новоігренському кладовищі в м.Дніпрі, у ряду №16 на ділянці №30 де 23 грудня 2015 року було поховано [PERSON], було видано свідоцтво про поховання серії ААА №626404. Таким чином суд приходить до висновку, що організацією поховання [PERSON] займалась саме [PERSON], оскільки інших осіб, яки приймали участь у похованні [PERSON] судом не встановлено. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] убачається, що з 2008 року по 21 грудня 2015 рік (день смерті [PERSON]О.), [PERSON] проживала однією сімєю з [PERSON] та вела з останнім спільний побут. Доказів у спростування вищевказаних показань свідків представником відповідача та третьою особою суду надано не було. З показань свідка [PERSON] убачається, що останній не знав [PERSON] З показань свідка [PERSON] убачається, що остання не заперечувала того факту, що у позивача з [PERSON] були відносини, однак свідок не бачила, що вони проживали однією сімєю. З показань свідка [PERSON], убачається, що вона підтримувала дружні стосунки з [PERSON] лише до восени 2014 року. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що з січня 2008 року по 21 грудня 2015 року [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Позовні вимоги в частині проживання позивача з [PERSON] до 2008 року в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Outcome: partial