Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач вказує на те, [INFO] померла його мати - [PERSON], яка з 18 жовтня 1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. За свого життя 24 листопада 2000 року [PERSON], який діяв від свого імені та від імені свого на той час неповнолітнього сина [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу придбав у спільну сумісну власність квартиру спільного заселення [ADDRESS]. Враховуючи, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, є рівними, на момент своєї смерті [PERSON] був власником 1/2 частки кімнати у квартирі спільного заселення. Оскільки на момент придбання кімнати у квартирі спільного заселення [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, 1/2 частка спірного нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя, і їх частки є рівними. Таким чином, [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя належала 1/4 частка зазначеної кімнати у квартирі спільного заселення, на яку відкрилася спадщина після її смерті. Після смерті матері він, як син спадкодавці та [PERSON], як її чоловік, фактично прийняли спадщину по 1/8 частки кімнати спільного заселення. Він, позивач, звернувся до нотаріальної контори з метою вирішити питання оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено, оскільки на момент смерті спадкодавці був відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно на ім'я [PERSON]. Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позов, визнати за ним право власності на 1/8 частку кімнати загальною площею 15,5 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., у квартирі спільного заселення [ADDRESS] зі спільним користуванням: коридором - 1, площею 5,2 кв.м., коміркою (кладова) - 2, площею 0,2 кв.м., ванною - 3, площею 2,0 кв.м., туалетом - 4, площею 1,4 кв.м., кухнею - 5, площею 6,1 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача вимоги позову підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] - [PERSON]. Згідно наданого до суду позивачем свідоцтва про одруження серії [NUMBER] 18 жовтня 1996 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 682). Після реєстрації шлюбу мати позивача змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON]. Під час перебування з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, її чоловік [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2000 року, діючи від свого імені та від імені свого на той час неповнолітнього сина [PERSON] - відповідача у справі, придбав кімнату загальною площею 15,5 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., у квартирі спільного заселення [ADDRESS] зі спільним користуванням: коридором - 1, площею 5,2 кв.м., коміркою (кладова) - 2, площею 0,2 кв.м., ванною - 3, площею 2,0 кв.м., туалетом - 4, площею 1,4 кв.м., кухнею - 5, площею 6,1 кв.м.. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 листопада 2015 року, яке набрало законної сили 17 листопада 2015 року, договір купівлі-продажу від 24 листопада 2000 року квартири спільного заселення [ADDRESS] загальною площею 15,5 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., зі спільним користуванням: коридором - І, площею 5,2 кв.м., коміркою (кладова) - ІІ, площею 0,2 кв.м., ванною - ІІІ, площею 2,0 кв.м., туалетом - IV, площею 1,4 кв.м., кухнею - V, площею 6,1 кв.м., визнаний дійсним. Зазначеним рішенням суду визначено, що частки [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], в праві спільної сумісної власності на квартиру спільного заселення [ADDRESS] загальною площею 15,5 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., зі спільним користуванням: коридором - І, коміркою (кладова) - ІІ, ванною - ІІІ, туалетом - IV, кухнею - V, є рівними та складають по 1/2 частині. Відповідно до положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час придбання нерухомого майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст. 23 КпШС України майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічно регулює спірні правовідносини і нині діюче сімейне законодавство. Відповідно до вимог ст. 60 СК України (який набрав чинності з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За такого, кожному з подружжя належало по 1/4 частці спірної кімнати спільного заселення, яка є спільною власністю подружжя. [INFO] [PERSON] помер. Згідно матеріалів заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкових справ, [PERSON], а також [PERSON] звернулися із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] - щодо спадщини, яка залишилася після смерті його матері [PERSON], [PERSON] - щодо спадщини, що залишилася після смерті батька [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану кімнати спільного заселення постановою нотаріуса від 5 серпня 2015 року позивачу [PERSON] було відмовлено, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на це нерухоме майно на ім'я спадкодавці [PERSON], оскільки спадкове майно було набуте спадкодавицею, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] на його ім'я і за життя [PERSON] та [PERSON] частка у праві спільної сумісної власності подружжя не визначалася. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил Глави 85 ЦК України. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статей 1268 - 1270, 1272 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене,суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved