Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за договором банківського вкладу. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що 08.01.2015 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», на підтвердження чого сторонами підписано договір-заяву від 08 січня 2015 року за №331832/284735/1-15, відповідно до умов якого позивач розмістив вклад, а Банк в свою чергу прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 27596,19 гривень, процентна ставка за користування коштами становить 21,5%, на строк з 08 січня 2015 року по 08 лютого 2015 року у порядку та на умовах визначених в договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків. Після закінчення строку, незважаючи на звернення, банк не повернув депозитні кошти, посилаючись на відсутність грошових коштів. Позивач зазначив, що станом на 09.02.2015 року заборгованість банку перед ним становила 25979 гривень, а тому просив суд стягнути з банку на його користь зазначену вище заборгованість станом на 09.02.2015 року, а також у зв'язку з не виконанням банком своїх зобов'язань проценти по вкладу в сумі 2739,18 гривень за період з 09.02.2015 року по 06.08.2015 року, 3 % річних в сумі 382,21 гривень за період з 09.02.2015 року по 06.08.2015 року, інфляційні втрати в сумі 8101,72 гривень за період з 09.02.2015 року по 30.06.2015 року. 31 грудня 2015 року позивач по справі, користуючись своїми процесуальними правами, подав клопотання про зміну позовних вимог в частині зменшення суми стягнення заборгованості, вказавши, що в листопаді 2015 року Фондом гарантування вкладників фізичних осіб йому було виплачено грошові кошти в сумі 25979 гривень, а саме заборгованість банку станом на 09.02.2015 року, а тому просив суд стягнути тільки 3 % річних за період з 09.02.2015 по 06.08.2015 року в сумі 382,21 гривень, інфляційні втрати за період з 09.02.2015 по 30.06.2015 року в сумі 8101,72 гривень, проценти по вкладу за період з 09.02.2015 року по 06.08.2015 року в сумі 2739,18 гривень (а.с. 88, 89). В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести у його відсутність (а.с. 93). В судове засідання представник відповідача не прибув, направив до суду заперечення, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказував що Постановою Правління Національного банку України № 612 від 17 вересня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію. Наголошував на тому, що 17 грудня 2015 року Правлінням НБУ винесено Постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а тому Розділом 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, вказаний Закон є спеціальною нормою, що регулює правовідносини у даній справі та встановлює окремий порядок задоволення вимог кредиторів Банку. Представником позивача не подано заяв, чи клопотань про відкладення розгляду справи (а.с. 96, 97). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 08.01.2015 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Класік», на підтвердження чого сторонами підписано договір-заяву від 08 січня 2015 року за №331832/284735/1-15, відповідно до умов якого позивач розмістив вклад, а Банк в свою чергу прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 27596,19 гривень, процентна ставка за користування коштами становить 21,5%, строк дії договору з 08 січня 2015 року по 08 лютого 2015 року (а.с. 7). Станом на 09.02.2015 року банк позивачеві грошові кошти не повернув, заборгованість складає 25979,00 гривень, що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 9), а також тим, що 10 листопада 2015 року позивачеві, згідно реєстру виплати коштів затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, виплачено саме зазначену вище суму, дана обставина підтверджується, як позивачем так і відповідачем (а.с. 72, 73, 90). Постановою Правління Національного банку України № 612 від 17 вересня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» Акціонерне Товариство «Банк «Фінанси та Кредит», віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», в Акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року (а.с. 50, 51). 17 грудня 2015 року відповідно до постанови Правління Національного банку України № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИТСВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 99). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно частини 3 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Частина 1 ст. 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до правових висновків висловлених у постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року № 6-247цс 14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що починаючи з 18 вересня 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИТСВО «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 17 грудня 2015 року Правлінням НБУ винесено Постанову №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а тому враховуючи вимоги ст. ст. 26, 27, 34, 36, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року за № 4452-VI, який є спеціальним законом, стягнення суми вкладу поза межами порядку задоволення вимог кредиторів, встановленим даним законом, є порушенням вимог чинного законодавства, а тому слід відмовити у задоволенні вимог позивача в повному обсязі. Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. З огляду на те, що позивачем подано позов до введення в банку тимчасової адміністрації і його позовні вимоги стосуються періоду діяльності банку до введення тимчасової адміністрації, а сам спеціальний закон не містить положень про припинення зобов'язань, то відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог позивачу. Крім того, до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Підстави припинення зобов'язань визначено Главою 50 Цивільного кодексу України, а ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» лише встановлює певні особливості виконання таких зобов'язань. Норма Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про незадоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку з огляду на поняття «задоволення» (фактичне одержання стороною від боржника предмета зобов'язання) не є підставою для відмови в задоволенні відповідного позову, оскільки судове рішення є лише способом захисту порушених прав та безпосередньо не приводить до задоволення вимоги кредитора, оскільки останнє відбувається внаслідок виконання рішення - добровільно чи примусово. Водночас, за змістом ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру. Наведений позивачем розрахунок (а.с. 88, 89) не є точним, але з огляду на вимоги ст. 11 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями щодо зміни розрахованої позивачем суми заборгованості в сторону збільшення зазначеної суми заборгованості, а тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме: 3 % річних за період з 09.02.2015 по 06.08.2015 року в сумі 382,21 гривень, інфляційні втрати за період з 09.02.2015 по 30.06.2015 року в сумі 8101,72 гривень, проценти по вкладу за період з 09.02.2015 року по 06.08.2015 року в сумі 2739,18 гривень. Таким чином, позов [PERSON] щодо стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» грошових коштів підлягає до задоволення, як такий що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини, а тому з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1378 гривень.

Outcome: approved