Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу визначення місяця проживання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги зменшила. Суду пояснила, що вона з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1998 року, від якого мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя між ними не склалось. На протязі значного часу шлюбні відносини між ними погіршувались, що призвело до того, вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, вона втратила до відповідача почуття любові. Подальше збереження сімї і спільне проживання з відповідачем є не можливим, від надання терміну для примирення відмовилась. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча працездатний, працює та отримує заробітну плату. Тому остаточно просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] з нею, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. В частині позовних вимог про стягнення судових витрат відмовилась. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечив проти їх задоволення. Суду пояснив, що їх з позивачем шлюб на даний час існує формально, перспектив для збереження сімї не вбачається. Також пояснив що він не заперечує з приводу визначення місця проживання їх неповнолітньої доньки [PERSON] з матірю та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1998 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ №010192 виданим 24 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 24 квітня 1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 1998 року 04 місяця 24 числа зроблено запис за №294. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №089264 виданим 18 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне з якого вбачається, що [PERSON] народилася 1999 року грудня місяця 21 числа, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 2000 року лютого місяця 18 числа зроблено відповідний запис за №328. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Від надання терміну для примирення сторони в судовому засіданні відмовились, перспектив для збереження сімї не вбачається. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сім'я розпалась, від надання терміну для примирення сторони відмовились, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Оскільки в судовому засіданні не надійшло заперечень від відповідача з приводу того, що після розірвання шлюбу неповнолітня донька сторін буде проживати з матірю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітньої доньки позивачу не надає, працездатний, заявлений розмір аліментів позивачем визнав повністю та не заперечив проти його задоволення, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved