Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

В серпні 2017 р. Комунальне підприємство (далі - КП) «Васильківтепломережа» звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 11675,68 грн. та понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1600,00 грн. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що відповідач мешкає в квартирі [ADDRESS]. Особовий рахунок № [NUMBER]. Квартира обладнана централізованою системою опалення та гарячого водопостачання. Позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Однак відповідач оплату за опалення проводить не регулярно та не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.07.2013 р. по 01.08.2017 р. утворився борг, який становить 11675,68 грн. 02.08.2017 р. ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/3987/17 КП «Васильківтепломережа» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за опалення на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України (в редакції 2004 р.). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся за адресою реєстрації, однак судову повістку повернуто до суду за закінченням встановленого строку зберігання. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався, відзиву на позовну заяву суду не надав. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. 15.12.2017 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03.10.2017 р., яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до положень статті 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, ухваливши заочне рішення на підставі наявних матеріалів справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Як вбачається із п. 3.1 статуту КП «Васильківтепломережа», основною метою діяльності КП «Васильківтепломережа», як виробника комунальної послуги, є забезпечення якісного та безперебійного постачання теплової енергії, централізованого опалення гарячого водопостачання споживачам міста: підприємствам, організаціям, установам відомчого і комунального житла та іншим (а.с. 5-6). Судом встановлено, що, відповідно до відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС в Київській області, відповідач - [PERSON], зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 11) та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири, які надає КП «Васильківтепломережа». Згідно зі ст. 68 ЖК України споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.06.2005 р. «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», відповідач повинен сплачувати за отримані комунальні послуги в установленому законом порядку. Разом з цим, за змістом ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якісні показники житлово-комунальних послуг мають відповідати вимогам законодавства. Враховуючи, що судом встановлено факт підключення квартири [ADDRESS] до мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд вбачає наявність між сторонами договірних правовідносин, та, відповідно, підстав для виконання відповідачем своїх обов'язків по оплаті послуг за централізоване опалення, оскільки фактично ці житлово-комунальні послуги надавались позивачем, а відповідач користувався цими послугами, про що свідчить витяг з особового рахунку, відповідно до якого заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання становить 11675,68 грн.. Також факт відсутності договору про надання послуг, не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з ч. 1 ст. 10 ЦК України, цивільні права і обов'язки виникають з дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП «Васильківтепломережа» про стягнення нарахованої заборгованості за комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані мешканцю квартири [ADDRESS], підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved