Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

В провадженні Київського районного суду м.Полтави перебувала кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Позивач [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом в кримінальній справі до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої його протиправними діями. Позивач в своєму позові просив суд стягнути з [PERSON] на його користь 11270 грн. на відшкодування матеріальної та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року вирок Київського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2015 року щодо [PERSON] за ч.2 ст.289 КК України в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 11270 грн. майнової шкоди скасовано, а кримінальну справу у цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. Тому за позовною заявою [PERSON] ухвалою суду від 08 лютого 2016 року відкрито провадження в цивільній справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 11270 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, а також матеріали кримінальної справи №552/5219/15-к по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України (надалі при посиланні на дану справу - №552/5219/15-к), суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ-21063, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON] (№552/5219/15-к, а.с.78, зворот). 18 липня 2015 року близько 18 год. 40 хв. [PERSON], перебуваючи поряд з будинком № 1, що по пров. Заячому в м. Полтаві, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання скориставшись незачиненими дверцятами, незаконно проник до автомобіля марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак [NUMBER], бежевого кольору, який належить [PERSON], де шляхом замкнення дротів системи запалення двигуна заволодів даним транспортним засобом. Дані обставини встановлені вироком Київського районного суду м.Полтави від 21 жовтня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 січня 2016 року, тому в силу ч.4 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Також наведеними судовими рішеннями встановлено, що [PERSON] з метою затримання [PERSON], який заволодів належним йому транспортним засобом, та перешкоджання подальшого руху автомобіля підбіг до водійської дверці та вдарив ногою, після чого відкрив та вплигнув у салон на обвинуваченого. В цей час автомобіль вдарився задньою частиною у бетонну перешкоду та зупинився. Внаслідок цього належний позивачу автомобіль «ВАЗ 21063», державний номерний знак [NUMBER], одержав пошкодження: деформацію лівих передніх дверей, пошкодження заднього бамперу, деформацію правого заднього крила (№552/5219/15-к, а.с.75). Зазначені обставини суд вважає встановленими, але належних допустимих та достатніх доказів, з яких би вбачався розмір завданої позивачу шкоди, ним суду надано не було. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Підтримуючи свої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, позивач посилався на довідку, видану ПП [PERSON], згідно якої автомобіль ВАЗ 21063, номерний знак [NUMBER], потребує ремонтних робіт, а саме: фарбування кузова 8800 грн., заміна лівої двері 800 грн., заміна заднього бамперу 850 грн., заміна правого заднього крила 600 грн., заміна правого заднього лонжерону 160 грн., заміна полу багажника 60 грн. (№552/5219/15-к, а.с.20). Зазначена довідка не містить дати її складення, не містить інформації про ступінь завданих автомобілю пошкоджень, ступінь його зносу на час ДТП та розмір заподіяної шкоди. Крім того, зазначена довідка складена без врахування вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №145/5/2092, та Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 року №1440, а тому в значенні ст.57, 58 ЦПК України вона не може бути визнана належним доказом розміру заподіяної позивачу шкоди. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу. Зазначене розяснено судом позивачу. Але, посилаючись на те, що ним вже розпочато ремонт автомобіля, а тому втрачено можливість проведення відповідної експертизи, позивач повідомив суду, що не звертатиметься до суду з клопотанням про призначення експертного дослідження для визначення розміру заподіяної шкоди. Наслідки усвідомлює. Інших доказів, крім тих, що ним надані суду, не має. За таких обставин, суд, перевіривши і оцінивши відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України докази у справі, приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено спричинення йому матеріальної шкоди саме в розмірі 11270 грн. Тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 11270 грн. позивачем не доведені, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до п.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільнені. Тому судовий збір у справі необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed