Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказав, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 листопада 2009 року він є власником житлового будинку [ADDRESS] . Місце проживання відповідача [PERSON] , який не є родичем позивача, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не проживає у зазначеному будинку без поважних причин з 2014 року, комунальні послуги не сплачує, обов`язків по договору найму житлового приміщення не виконує, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Позивач та інші члени родини вимушені сплачувати зайві кошти за комунальні послуги, а тому позивач змушений звернутись до суду для усунення перешкод у користуванні ним власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орлянська сільська рада Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла заява, в якій представник просить розглянути справу за його відсутності, проти заявлених позовних вимог не заперечують. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, укладеного 03 листопада 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за №3323 (а.с.5), витягом з Державного реєстру правочинів №7907101 від 03 листопада 2019 року (а.с.06) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24562467 від 25 листопада 2009 року (а.с.7). Технічна характеристика житлового будинку [ADDRESS] підтверджується технічним паспортом, виданим РКП «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області (а.с.8-10). Згідно довідки №964 від 02 травня 2019 року, виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , не родич (а.с.11). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області [PERSON] , за адресою: будинок [ADDRESS] , зареєстрований але з 2014 року не проживає [PERSON] (а.с.12). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , належному позивачу, однак фактично там не проживає з 2014 року, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою - [ADDRESS] .

Outcome: approved