Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В позовній заяві позивачка вказує, що в квартирі № 3, що в житловому будинку № 73, який розташований по вулиці Коцюбинського в місті Калинівка Вінницької області позивачка разом із своєю сім'єю-дочкою [PERSON], заселилися в 1999 році. Протягом всього часу проживання - 19 років, позивачка користується і володіє квартирою, робить капітальні ремонти і сплачує самостійно за всі комунальні платежі, однак не може отримати документ про власність на квартиру . В жовтні 2009 року позивачці було запропоновано купити займану квартиру в рахунок заборгованої, невиплаченої заробітної плати в сумі 12000 гривень. Це питання було розглянуто зборами засновників, про що було складено протокол №5 від 19.10.2009 року. За власні кошти позивачка проводила газопостачання в квартиру. З 2010 року позивачка неодноразово зверталася до керівника КП «Калинівський тарний комбінат» [PERSON] з питанням про визначення дати укладення договору і купівлі-продажу, але отримала відповідь про те, що у них немає коштів на виготовлення правовстановлюючих документів та на оформлення договору купівлі - продажу квартири. В 2016 році позивачка самостійно замовила технічні документи на квартиру, так як зрозуміла, що самостійно має вирішувати питання своєї власності. Виготовивши технічний паспорт на квартиру, позивачці стало відомо, що власність на квартиру взагалі не зареєстрована і в комунальну власність не передавалась, крім того змінилась нумерація квартири з № 3 на № 2. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, проте згідно заяви позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за його відсутності . Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що в квартирі № 3, що в житловому будинку № 73, який розташований по вулиці Коцюбинського в місті Калинівка Вінницької області позивачка разом із своєю сім'єю-дочкою [PERSON], заселилися в 1999 році ,що вбачається з ордера №789 від 19 січня 1999 року та з відмітки в їхніх паспортах. Квартира була надана позивачці для проживання в зв'язку з роботою на Калинівському тарному комбінаті. З сім'єю постійно проживали в квартирі, тому позивачка неодноразово зверталась до керівництва передати їхнє житлове приміщення на приватизацію, що ніяк не виконувалося. Позивачка [PERSON] 19 років, користується і володіє квартирою, робить капітальні ремонти і сплачує самостійно за всі комунальні платежі, однак не може отримати документ про власність на квартиру . В 2009 році позивачці було запропоновано купити займану квартиру в рахунок заборгованої, невиплаченої заробітної плати в сумі 12000 гривень. Це питання було розглянуто зборами засновників , про що було складено протокол №5 від 19.10.2009 року. За власні кошти позивачка проводила газопостачання в квартиру, що вбачається з Робочого проекту газифікації будинку за 2010 рік, і на її ім'я виписані абонентні книжки на газопостачання та електроенергію. Починаючи з 2010 року позивачка неодноразово зверталася до керівника КП «Калинівський тарний комбінат» [PERSON] з питанням про визначення дати укладення договору і купівлі-продажу, але отримала відповідь про те, що у них немає коштів на виготовлення правовстановлюючих документів та на оформлення договору купівлі - продажу квартири. В 2016 році позивачка самостійно замовила технічні документи на квартиру, так як зрозуміла, що самостійно має вирішувати питання своєї власності. Виготовивши технічний паспорт на квартиру, позивачці стало відомо, що власність на квартиру в якій проживає, взагалі не зареєстрована і в комунальну власність не передавалась. Крім того, в житловому будинку № 73, який розташований по вул. Коцюбинського в м. Калинівка Вінницької області відбулась зміна нумерації приміщень, тому на даний час нумерація квартир у вказаному житловому будинку не співпадає з номерами вказаними в ордерах. Таким чином, позивачка володіючи і розпоряджаючись квартирою в житловому будинку відкрито і на законних підставах вже майже 20 років, не може отримати документ про власність на будинок. Згідно ч.2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved