Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом заступника Одеського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Херсонської квартирно-експлуатаційної частини району до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно побудованої споруди. В обґрунтування власної позиції та підстав звернення до суду сторона позивача посилалась, що прокуратурою було встановлено, що відповідачем [PERSON] був самочинно встановлений гараж біля будинку офіцерського складу №34 військового містечка №215 за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з ігноруванням вимог про добровільний демонтаж гаражу або надання дозвільних документів, прокурор звернувся в суд із даним позовом. Представник Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері у відкрите судове засідання з'явилась, заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повному обсязі. Представник Міністерства оборони України у відкрите судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повному обсязі. Представник Херсонської квартирно-експлуатаційної частини району у відкрите судове засідання не з'явився, КЕЧ повідомлялась про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання з'явився, заявлені вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі - з наступних підстав. Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до Державного акту на право постійного користування землею №Р-16-01 від 20 березня 2000 року Херсонській КЕЧ району Авангардівською селищною радою Овідіопольського району Одеської області було надано для потреб оборони у постійне та безоплатне користування земельні ділянки загальною площею 63,9гектара, розташовані в місті Одеса та Одеській області, до складу яких в тому числі входить земельна ділянка, на якій розташоване військове містечко №215 за адресою: [ADDRESS], загальною площею 10,6гектара. Відповідно до ст.ст. 77, 84 Земельного кодексу України, вищевказані земельні ділянки відносяться до земель оборони, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин та формувань Збройних Сил України та не підлягають передачі до комунальної та приватної власності. Відповідачем [PERSON] було самовільно використано частину земельної ділянки, площею 19,0кв.м., розташовану біля будинку офіцерського складу №34 військового містечка №215 за адресою: [ADDRESS] та самовільно побудовано металевий гараж з фундаментом. Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, самостійно господарювати на земельній ділянці; на відшкодування збитків, у випадках передбачених законом; споруджувати виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувача підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. В силу ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом, припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, систематична несплата земельного податку або орендної плати. Як встановлено прокуратурою, Херсонська КЕЧ району від права постійного користування земельною ділянкою військового містечка №215, за адресою: [ADDRESS], не відмовлялась, будь-які рішення щодо вилучення зазначеної земельної ділянки органами державної влади та місцевого самоврядування з постійного користування Херсонської КЕЧ району не приймалися. При цьому Херсонська КЕЧ району будь-яких дозволів на здійснення будівництва на земельній ділянці військового містечка №215 не надавала. Відповідно до ст. 376 ч.ч.1,2,7 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи справу суд встановив, що спірний гараж зведений на земельній ділянці, яка належить державі в особі Херсонської КЕЧ району і не відведена для цієї мети, без дозвільних документів на виконання будівельних робіт, що є самочинним будівництвом. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв'язку з чим задовольняє даний позов. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, ураховуючи, що органи прокуратури звільнені від сплати судового збору та з огляду на висновок суду про задоволення позову, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved