Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Саражинецької сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка була власником земельних ділянок площею 3,6910 га та 3,2435 га, що розташовані на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на земельні ділянки були видані не уповноваженим на те органом - Саражинецькою сільською радою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності (а. с. 43). Представник відповідача в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву у якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а. с. 42). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а. с. 8), яка була власницею земельних ділянок площею 3,6910 га та 3,2435 га, що розташовані на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області (а. с. 11-17). У встановлений законом строк позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (зворотній бік а. с. 31), однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на земельні ділянки були видані не уповноваженим на те органом - Саражинецькою сільською радою. (а. с. 9-10). Окрім позивачки право на спадщину мала її сестра [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилася у встановленому законом порядку (а. с. 32). Дані правовідносини у системному зв`язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була власником земельних ділянок площею 3,6910 га та 3,2435 га, що розташовані на території Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємиця першої черги за законом, прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право приватної власності на це майно.

Outcome: approved