Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

в позові вказано, що [PERSON] склав заповіт щодо спірної квартири на користь позивачки та передбачив заповідальний відказ на користь відповідачки. Позивачка є малолітньою особою та прийняла спадщину. Однак не має можливості оформити своє спадкове право, оскільки відповідачка утримує у себе правовстановлюючий документ. Тому позивачка просила суд визнати за нею право на /2 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 47,0 кв.м., житловою 19.7 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні законний представник позивача підтримала позов із вказаних в ньому підстав. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заперечили скаргу. Представник відповідача надала пояснення про те, що спадкодавець передбачив в заповіті заповідальний відказ, але позивач не просить визнати своє право власності на частку із заповідальним відказом на користь відповідача, а тому просила суд відмовити в позові. Також представник [PERSON] надала перед судом пояснення про те, що [PERSON] має речове право на іншу квартиру, в якій може проживати, а тому просила відмовити у визнанні права власності за [PERSON] В судовому засіданні відповідачка [PERSON] надала пояснення про те, що позов обґрунтовано правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Однак з огляду на заперечення позову іншим відповідачем в основу даного судового рішення не може бути покладено визнання позову [PERSON] Представник органу опіки та піклування надала пояснення про те, що орган опіки та піклування вважає за доцільне захистити права малолітньої особи у спосіб задоволення її позову, а відмова в позові про спадкування за заповітом на користь малолітньої особи була б порушенням майнових прав дитини. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про смерть № 179499 [PERSON] помер 15/04/2014 р. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру видано 25/03/2009 р. на підставі рішення Виконавчого комітету від 24/02/2009 р. 13/05/2013 р. [PERSON] склав заповіт на квартиру [ADDRESS] із заповідальним відказом у формі пожиттєвого проживання [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження № 184914 [PERSON] зареєстрована матір`ю [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження № 197281 [PERSON] зареєстрований батьком [PERSON] Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00015646161 [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] 29/07/2015 р. ухвалено рішення, яким в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на: 1/2 частку гаражу №76а по вул. Залізничній №4 в м. Івано-Франківськ в обслуговуючому кооперативі «Локомотив-ІФ» та на 1/2 частки на квартиру [ADDRESS]; зустрічний позов задоволено частково та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частки на гараж №76а по вул. Залізничній №4 в м. Івано-Франківськ в обслуговуючому кооперативі «Локомотив-ІФ» та на 1/2 частки на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже обставини спору, які встановлені в судовому рішенні від 29/07/2015 р. повторному встановленню не підлягають. 29/10/2015 р. судове рішення від 29/07/2015 р. залишено без змін. 08/03/2016 р. складено постанову нотаріуса, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я малолітньої [PERSON] на ? частки у праві власності на квартиру №16 по вул. Залізнична в м. Івано-Франківськ. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25/06/1999 р. співвласниками квартири по вул. Національної гвардії 18/40 в м. Івано-Франківськ є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до висновку органу опіки та піклування він просив суд визнати за малолітньою [PERSON] право власності на /2 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до п. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже малолітня [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, які складає право на 1/2 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В ст. 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином [PERSON] набула спірну спадщину у власність у спосіб, що визначений законом. Відповідно до ст. 1238 ЦК України предметом заповідального відказу може бути передання відказоодержувачеві у власність або за іншим речовим правом майнового права або речі, що входить або не входить до складу спадщини. Отже наявність заповідального відказу не перешкоджає у визнанні права власності позивача. При цьому право заповідального відказу не належить [PERSON], а тому вона не має правових підстав для звернення до суду із позовом в інтересах [PERSON] про визнання за нею права на заповідальний відказ, про що в судовому засіданні надала пояснення представник [PERSON] і просила використати такі пояснення як підставу для відмови у вказаному позові. Так само в судовому засіданні [PERSON] надала пояснення про те, що позивачем не заперечується право [PERSON]З на заповідальний відказ, а також, що на час вирішення спору виключно [PERSON] користується спірним майном і не допускає до нього позивача. Крім цього рішенням Івано-Франківського міського суду від 29/07/2015 р. визнано право на частку в спірній квартирі за [PERSON] Отже вона здійснює користування спірною квартирою і на підставі свого права власності на частку в спірній квартирі. Тому визнання права власності [PERSON] на належну їй частку в праві на спірну квартиру, що є її спадщиною за заповітом не порушує будь-яким чином будь-яких прав [PERSON] Саме представник відповідача [PERSON] надала в судовому засіданні пояснення про те, що [PERSON] не надає оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не надає можливості оформити інші спадкові права [PERSON] Однак відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20/11/1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За вказаних обставин позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. В свою чергу в ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що позов обґрунтовано правовими підставами. Ставки судового збору для даного виду позову визначено в ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Разом з цим відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. Так позивачем вказано ціну позову половину платежу за договором інвестування. Проте в даній категорії спорів ціна позову визначається від вартості предмета спору на час звернення до суду, з урахуванням встановленого законодавством граничного строку дії оцінки майнових прав, а також із врахуванням звернення до суду із позовом про захист майнових прав малолітньої особи. За вказаних обставин на час звернення до суду позивач повинна була сплатити судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної, який і підлягає компенсації за рахунок відповідача, що порушив майнові права позивача. При цьому будь-яких порушень прав позивача відповідачем [PERSON] перед судом не доведено, в свою чергу в судовому засіданні вказаний відповідач надала пояснення про не заперечення нею позову і просила про задоволення позову, а тому відсутні правові підстави для стягнення з неї всього або частини судового збору. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Так законом встановлено набуття малолітньою особою спадщини у свою власність без подання нею особисто, чи законними представниками в її інтересах, будь-яких заяв про прийняття спадщини та належність спадщини малолітній особі з часу її відкриття, незалежно від обтяження її речових прав речовими правами третіх осіб. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved