Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, відповідно до якої: [PERSON], [INFO], є рідною онукою померлого 23 вересня 2016 року [PERSON]. Дідусь заявниці помер 23 вересня 2016 року, про що видано свідоцтво про смерть 26 вересня 2016 року Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Актовий запис про смерть за № 200. Після смерті дідуся відкрилася спадщина, і рідна бабуся заявниці [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь онуки. У встановлені законом строки, заявниця подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після померлого рідного дідуся. У звязку з тим, що у свідоцтві про шлюб з бабусею, тобто заінтересованою особою по справі, було зазначено [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON], то 04.04.2017 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду для встановлення з померлим дідусем факту родинних відносин. Підтвердивши факт родинних відносин, заявниця знову звернулася до нотаріальної контори та надала рішення суду. Але під час оформлення спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Веселівський район, село Широке, вулиця Піонерська, будинок № 16, встановлено, що у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року на вказаний житловий будинок, що належав за час життя померлому дідусеві, зазначено про те, що власником є [PERSON], а помер [PERSON]. У зв'язку з цим, 08 серпня 2017 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду. За час життя неодноразово помилково зазначалося у документах імя дідуся [PERSON] замість [PERSON], та по батькові [PERSON] замість Кузьмич. Помилково зазначено ім'я померлого дідуся заявниці і у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року на вказаний житловий будинок. А саме вказано [PERSON] замість [PERSON]. Незважаючи на те, що у свідоцтві про шлюб бабусі заявниці, у паспорті померлого дідуся, свідоцтві про смерть, ім'я дідуся заявниці вказано [PERSON], проте у свідоцтві від 20 жовтня 1992 року помилково вказано ім'я [PERSON] замість [PERSON]. Отже, помилково зазначене ім'я дідуся у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року, а саме [PERSON] замість [PERSON], призводить до того, що померлий дідусь не є власником будинку № 16 по вулиці Піонерська в селі Широке Веселівського району Запорізької області. Усунути вказану помилку заявниця не має змоги, так як з моменту видачі свідоцтва минулого багато часу і на теперішній час власник, тобто дідусь, є померлим. Відповідно до даних домової книжки на вказаний будинок, паспортних даних, померлий дідусь та бабуся, яка є заінтересована особа по справі, прописані у вказаному будинку з 1998 року. Дідусь у вказаному будинку проживав з моменту реєстрації і до дня смерті. Бабуся проживає у даному будинку і до теперішнього часу. За час життя на дану помилку ніхто не звертав увагу через те, що за час життя дідуся у його документах неодноразово було допущено помилки під час написання його ім'я та по батькові. Таким чином, помилково зазначене ім'я померлого дідуся [PERSON] замість [PERSON] у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року, призводить до того, що заявниця я не має можливості прийняти спадкове майно після померлого дідуся вказаного будинку та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Щоб остання могла реалізувати право на розпорядження своїм майном будинком № 16 по вулиці Піонерська в селі Широке Веселівського району Запорізької області, то їй необхідно встановити факт належності померлому дідусеві вказаного Свідоцтва. Через зазначення помилки в імені дідуся у Свідоцтві, перешкоджає заявниці використовувати своє право на володіння, користування та розпорядження даним майном. Отже, задоволення вказаної заяви призведе до того, що заявниця, після винесення рішення суду, зможе отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Представник заявника у судовому засіданні на задоволенні позову наполягає та просить суд встановити факт належності померлому 23 вересня 2016 року [PERSON], [INFO], Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Веселівський район, село Широке, вулиця Піонерська, будинок № 16, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року, на ім'я [PERSON]. Судовий збір залишити за заявником. Заінтересована особа- [PERSON] до канцелярії суду надала заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та просить заявлені вимоги [PERSON] задовольнити. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд відмічає наступне: [PERSON], [INFO], є рідною онукою померлого 23 вересня 2016 року [PERSON]. Дідусь заявниці помер 23 вересня 2016 року, про що видано свідоцтво про смерть 26 вересня 2016 року Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Актовий запис про смерть за № 200. Після смерті дідуся відкрилася спадщина, і рідна бабуся заявниці [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь онуки. У встановлені законом строки, заявниця подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після померлого рідного дідуся. У звязку з тим, що у свідоцтві про шлюб з бабусею, тобто заінтересованою особою по справі, було зазначено [PERSON], а в свідоцтві про смерть [PERSON], то 04.04.2017 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду для встановлення з померлим дідусем факту родинних відносин. Підтвердивши факт родинних відносин, заявниця знову звернулася до нотаріальної контори та надала рішення суду. Але під час оформлення спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Веселівський район, село Широке, вулиця Піонерська, будинок № 16, встановлено, що у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року на вказаний житловий будинок, що належав за час життя померлому дідусеві, зазначено про те, що власником є [PERSON], а помер [PERSON]. У зв'язку з цим, 08 серпня 2017 року державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду. За час життя неодноразово помилково зазначалося у документах імя дідуся [PERSON] замість [PERSON], та по батькові [PERSON] замість Кузьмич. Помилково зазначено ім'я померлого дідуся заявниці і у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року на вказаний житловий будинок. А саме вказано [PERSON] замість [PERSON]. Незважаючи на те, що у свідоцтві про шлюб бабусі заявниці, у паспорті померлого дідуся, свідоцтві про смерть, ім'я дідуся заявниці вказано [PERSON], проте у свідоцтві від 20 жовтня 1992 року помилково вказано ім'я [PERSON] замість [PERSON]. Отже, помилково зазначене ім'я дідуся у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року, а саме [PERSON] замість [PERSON], призводить до того, що померлий дідусь не є власником будинку № 16 по вулиці Піонерська в селі Широке Веселівського району Запорізької області. Усунути вказану помилку заявниця не має змоги, так як з моменту видачі свідоцтва минулого багато часу і на теперішній час власник, тобто дідусь, є померлим. Відповідно до даних домової книжки на вказаний будинок, паспортних даних, померлий дідусь та бабуся, яка є заінтересована особа по справі, прописані у вказаному будинку з 1998 року. Дідусь у вказаному будинку проживав з моменту реєстрації і до дня смерті. Бабуся проживає у даному будинку і до теперішнього часу. За час життя на дану помилку ніхто не звертав увагу через те, що за час життя дідуся у його документах неодноразово було допущено помилки під час написання його ім'я та по батькові. Таким чином, помилково зазначене ім'я померлого дідуся [PERSON] замість [PERSON] у Свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданого Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 20 жовтня 1992 року, призводить до того, що заявниця я не має можливості прийняти спадкове майно після померлого дідуся вказаного будинку та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Щоб остання могла реалізувати право на розпорядження своїм майном будинком № 16 по вулиці Піонерська в селі Широке Веселівського району Запорізької області, то їй необхідно встановити факт належності померлому дідусеві вказаного Свідоцтва. Через зазначення помилки в імені дідуся у Свідоцтві, перешкоджає заявниці використовувати своє право на володіння, користування та розпорядження даним майном. Отже, задоволення вказаної заяви призведе до того, що заявниця, після винесення рішення суду, зможе отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Факт належності вказаного правовстановлюючого документу можливо підтвердити наступними доказами: паспортами з відміткою про прописку у вказаному будинку померлого дідуся та бабусі, яка є заінтересованою особою по справі, свідоцтвом про шлюб, військовим квитком померлого дідуся, свідоцтвом про смерть, в яких зазначено ім'я дідуся [PERSON], а не [PERSON]. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває з закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У розясненнях Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Спір про право власності на вказане майно відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved