Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивували тим, що відповідач, хоча і зареєстрований за вказаною адресою, проте в квартирі не проживає вже тривалий час, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. Також позивачі зазначали, що реєстрація відповідача в спірній квартирі не дає їм можливості реалізовувати своє право власності належним чином. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять суд визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], а також зобовязати Центр надання адміністративних послуг Миколаївського виконавчого комітету зняти з реєстраційного обліку за адресою: 54056, [ADDRESS] - [PERSON] протягом семи днів. В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частці кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18.04.2007 р. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що відповідач [PERSON] (колишній чоловік [PERSON] та батько [PERSON]В.) хоча і зареєстрований, проте не проживає в спірній квартирі з травня 2013 р. Він не несе витрат на утримання житла, не оплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача за цією адресою створює перешкоди власникам у розпорядженні своїм майном. Відповідно до Акту від 01.12.2015 р. за вих. № 550, складеного КП «СКП «Гуртожиток», в зазначеній вище квартирі відповідач [PERSON] не проживає. Його особистих речей в квартирі немає. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них(ст.ст. 379, 380 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Проте, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка кв. № 3А по вул. Миколаївська, 30-А в м. Миколаєві. Таким чином відповідач є співвласником спірного майна. Відповідно він має право на володіння, користування та розпорядження квартирою нарівні з позивачами, через що на нього не розповсюджуються вимоги ст.405 ЦК України. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що підстави для визнання [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою відсутні, через що в задоволенні позовних вимог в цієї частині необхідно відмовити, як і в частині зняття з реєстраційного обліку, скільки останні є похідними від первісних вимог.

Outcome: dismissed