Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON]\~ звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.06.2014\~ року з відповідача [PERSON] на її користь було присуджено до стягнення аліменти на утримання їх спільної дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],\~ в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи утриманні з 07.05.2014 року. Станом на 31.07.2017 року заборгованість по сплаті аліментів становить 37306,67 грн. У зв'язку із наведеним, позивачка просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2015 року по 30.04.2017 року в розмірі 7544,00 грн. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій\~ просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до того, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2004 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-НО №, виданого 14.02.2009 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 53. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25.05.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. 01.03.2009 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 249562 виданого 10.03.2009 року виконкомом Талаковської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №10, а 19.07.2013 року народився [PERSON], батьками якого є теж сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 588095 виданого 23.07.2013 року виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №28. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10.06.2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON],\~ [INFO], в розмірі 800,00 грн. з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи утриманні з 07.05.2014 року. Згідно із довідкою Волноваського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 14.39-28/7/2315/9586\~ від 24.05.2017\~ року, розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом Іллічівського районного суду м. Маріуполя № 264/4185/14-ц від 29.12.2015 року, станом на 30.04.2017 року становить 22400,00 грн. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 196 цього Кодексу, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із розясненнями викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Втім, у відповідача перед позивачкою утворилась заборгованість по сплаті аліментів загальна суму якої станом на 30.04.2017 року становить 22400,00 грн. Суд виходить з вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не зявився, своїми процесуальними правами сторони в процесі скористався шляхом визнання позовних вимог. Законодавець не ставить право на стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в залежність від відкриття виконавчого провадження у справі, виклику боржника до виконавчої служби і попередження його про наявність заборгованості. Згідно із висновками, викладеними в Ухвалі Верховного Суду України від 8 лютого 2012 року про перегляд рішення суду за винятковими обставинами у справі № 6-4969вов10, не направлення державним виконавцем повідомлення боржнику про виникнення заборгованості та не попередження його про відповідальність не свідчить про відсутність вини відповідача в несплаті аліментів. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що суду не представлено доказів того, що наведена заборгованість по аліментах утворилась не з вини відповідача, з урахуванням встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що позивачка має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дітей, та з відповідача на її користь слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, передбачену ст.196 СК України. Перевіряючи розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, наданий позивачкою, судом встановлено, що він здійснений з дотриманням правил, встановлених п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, постановою Верховного Суду України від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16. Зважаючи на вищевикладене, та те що відповідачем позовні вимоги визнані у повному обсязі, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення виплати аліментів в розмірі 7544,00 грн. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судовий збір, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача, на підставі\~ ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved