Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на садовий будинок №33, який знаходиться на земельній ділянці 0,0560 Га, розташованій Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, с/т «Черешня» та господарські будівлі. Позивач надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Дніпропетровського району надав лист про розгляд справи за їх відсутністю. Представник третьої особи Садівничого товариства «Черешня» у судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори надав лист про розгляд справи за їх відсутністю. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 10 травня 2012 року померла мати позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ № 458244 виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної ділянки площею 0,0560 Га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, садове товариство «Черешня», ділянка №33 з цільовим призначенням «ведення садівництва», що належала померлій на підставі державного акту на право власності серії ЯЖ №824371, виданого 14.04.2009 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 грудня 2006 року та садовий будинок з господарськими спорудами, який був побудований за життя батьками позивача. Спадкодавець заповіту не складала. Позивач, як спадкоємець першої черги, відповідно до чинного законодавства звернулась до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 19 лютого 2015 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою мені видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку №33 у с/т «Черешня». Цього ж дня за позивачем було зареєстровано право власності на вказану вище земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 33843967 від 19 лютого 2015 року, виданим державним нотаріусом [PERSON] Щодо садового будинку нотаріусом роз'яснено, що у зв'язку з тим, що за життя батьки не зареєстрували право власності на садовий будинок необхідно звертатись до суду за захисту своїх прав. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, за життя спадкодавиці належала земельна ділянка площею 0,0560 Га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, садове товариство «Черешня», ділянка №33 з цільовим призначенням «ведення садівництва», що належала померлій на підставі державного акту на право власності серії ЯЖ №824371, виданого 14.04.2009р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 грудня 2006 р. та садовий будинок з господарськими спорудами. Викладені обставини та письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, свідчать про те, що [PERSON] є власником зазначеного нерухомого майна, а після її смерті, [PERSON] як спадкоємець за законом, має право на отримання спадщини за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів. Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлій 10 травня 2012 року [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0560 Га, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, садове товариство «Черешня», ділянка №33 з цільовим призначенням «ведення садівництва», та садовий будинок з господарськими спорудами. За життя спадкодавець не зареєструвала належне їй право власності на майно, у звязку з чим позивач не має можливості скористатися належним їй правом на отримання спадщини. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця [PERSON] не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав на садовий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на садовий будинок №33, який знаходиться на земельній ділянці 0,0560 Га, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, с/т «Черешня». На підставі викладеного,

Outcome: approved