Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Першої миколаївської державної нотаріальної контори, в якому просить зняти заборону відчуження цілого житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером 3а (три «А») по вулиці Колгоспна в місті Миколаєві Миколаївської області, накладену на підставі листа б/н від 09 квітня 1988 року Миколаївського комбінату силікатних виробів. Усною ухвалою суду від 12 січня 2016 року неналежного відповідача по справі замінено на належного - Реєстраційну службу Головного управління юстиції у Миколаївській області. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просила розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечує. Про причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], 28 травня 2014 року отримала [PERSON] про право на спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON]. Спадщина складається з 1/2 частки цілого житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером 3а (три «А») по вулиці Колгоспна в місті Миколаєві Миколаївської області. Під час отримання зазначеного [PERSON] [PERSON] було усно повідомлено про те, що на належне їй майно накладено заборону відчуження відповідно до листа Миколаївського комбінату силікатних виробів ще у 1988 році. Маючи намір зняти заборону відчуження зазначеного майна, [PERSON] отримала необхідні документи у Державному архіві Миколаївської області та Господарському суді Миколаївської області, а саме архівну копію наказу Миколаївського комбінату силікатних виробів від 29 червня 1995 року № 153а, згідно якого Миколаївський комбінат силікатних виробів перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Миколаївський комбінат силікатних виробів» та ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 10 лютого 2004 року по справі № 1330/4, відповідно до якої ВАТ «Миколаївський комбінат силікатних виробів» ліквідовано. Крім того, представником позивача отримано довідку з Головного управління статистики, відповідно до якої субєкт з назвою «Відкрите акціонерне товариство «Миколаївський комбінат силікатних виробів» 26 травня 2004 року виключено з ЄДРПОУ на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 14 квітня 2004 року № 2890/2. З огляду на зазначені документи, кредитор ВАТ «Миколаївський комбінат силікатних виробів», станом на дату отримання позивачем [PERSON] про право на спадщину за законом (25 квітня 2014 року) вже було ліквідовано. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Оскільки ВАТ «Миколаївський комбінат силікатних виробів» було саме ліквідовано, її права та обовязки, в тому числі, право стягнення коштів за листом б/н від 09 квітня 1988 року, відповідно до якого накладено заборону відчуження на майно, належне [PERSON], припинилося. З метою зняття заборони відчуження, [PERSON] звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори, але їй було письмово відмовлено у знятті заборони у звязку з відсутністю інформації щодо погашення заборгованості. Відповідно до листа Головного управління юстиції у Миколаївській області від 12 вересня 2014 року № К-642, нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори обґрунтовано відмовлено у знятті заборони та рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст. 73 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус накладає заборону відчуження за місцем розташування нерухомого майна за повідомленням, зокрема, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири). Зняття заборони відчуження відповідного майна відбувається у випадках, передбачених ст. 74 ЗУ «Про нотаріат» та п. 5 гл. 15 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зняття заборони відчуження майна нотаріусом внаслідок ліквідації підприємства-кредитора не передбачено чинним законодавством, що регулює порядок діяльності нотаріусів України. Відповідно до ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved