Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 29 серпня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 8400 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 36 місяців до 28 серпня 2014 року. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 10 червня 2015 року існує заборгованість перед Банком в сумі 98707 грн. 20 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526,527,530, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 98707 грн. 20 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 29 серпня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № A32NCC9HRU0004, згідно якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 8400 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 36 місяців до 28 серпня 2014 року. Відповідно п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Рострочка» (Стандарт) доданих до заяви позичальника, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу. Згідно п. 5.3 зазначених Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 10 червня 2015 року існує заборгованість перед Банком. Згідно наданого розрахунку відповідачу нарахована заборгованість в сумі 98707 грн. 20 коп., яка складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом 6143 грн. 27 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 07 грн. 71 коп.; заборгованості по комісії - 2520 грн. 00 коп.; пені - 84859 грн. 69 коп.; штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна ставка) 4676 грн. 53 коп.. Відповідно до 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний суд в Рішенні у справі № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року зазначив, що положеннями частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачами умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що для цілей застосування цього захисту та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь - якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій\~статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Аналізуючи наведені обставини, суд з урахуванням розміру збитків, заподіяних Банку з вини відповідача, приходить до висновку про наявність підстав, передбачених ч.3\~ст. 551 ЦК України, для зменшення розміру пені, яку просить Банк стягнути з відповідача, до 6000 грн.. Крім того, у своїй постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні норм матеріального права, а саме статей 509, 549 ЦК України, виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 5.2 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 календарних днів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов Банку на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь Банку слід стягнути заборгованість за кредитом 6143 грн. 27 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 07 грн. 71 коп., заборгованість по комісії 2520 грн. 00 коп., пеню 6000 грн., а всього 14670 грн. 98 коп.. В іншій частині в позові слід відмовити. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial