Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В позові йдеться про неможливість подальшого спільного проживання подружжя (сторін по справі) в укладеному 24 січня 2004 року відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області шлюбі (актовий запис № 28). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, розходження релігійних переконань. Тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, не має. Примиритися вони не бажають. Крім того, між ними відсутній спір щодо утримання дітей, оскільки з відповідачкою вони дійшли спільної згоди в тому, що їх дочка проживатиме з відповідачкою (матір'ю) за адресою: [ADDRESS], а син з ним позивачем (батьком) за адресою: [ADDRESS], Посилаючись на дані обставини, позивач просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання їх неповнолітніх дітей. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 16). Відповідач також подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги визнала повністю (а.с. 17). Представник Служби у справах дітей Великоберезнянської РДА Закарпатської області також в судове засідання не з'явився в зв'язку з великою завантаженістю в роботі, подав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі. До заяви додав висновок Служби у справах дітей Великоберезнянської РДА про визначення місця проживання дітей за вих. № 01-09/211 від 03.06.2015 року (а.с.22,24-25). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України підстав, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 24.01.2004 відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після чого дружина обрала прізвище [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 28. Дана обставина стверджується свідоцтвом про одруження від 06.02.2004 серії [NUMBER] (а.с. 4). З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.06.2004, [NUMBER] від 10.05.2012, виданих відділом РАЦС Ужгородського МУЮ Закарпатської області вбачається, що [INFO] та [INFO] у подружжя в шлюбі народились двоє дітей: донька - [PERSON], яка на даний час є неповнолітньою та проживає разом з відповідачем (матір'ю), по справі та син - [PERSON], який є малолітнім, проживає разом з позивачем (батьком) по справі (а.с. 5,6). Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей, розходження релігійних переконань. В результаті вони близько року разом не проживають, жодних сімейних відносин не підтримують і поновлювати такі не мають наміру, а тому їх шлюб існує тільки формально. Дані викладені позивачем у позовній заяві обставини не заперечувалися відповідачем. Щодо визначення місця проживання малолітніх дітей сторін, суд констатує, що останні самостійно дійшли згоди щодо місця проживання їх спільних дітей, а саме син з позивачем (батьком), а донька з відповідачкою (матір'ю), оскільки остання не має матеріальної можливості повноцінно доглядати за двома дітьми. Тому суд, враховуючи інтереси дітей, вважає, що позов в цій частині також підлягає до задоволення. Згідно висновку Служби у справах дітей Великоберезнянської РДА про визначення місця проживання дітей з одним із батьків за вих. № 01-09/211 від 03.06.2015 року, Служба у справах дітей, проаналізувавши всі факти, бажання дітей (а.с.24), а також те, що матері буде важко доглядати та утримувати одній сина та доньку вважає доцільним визначити місце проживання дітей: доньки [PERSON], [INFO] з мамою [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS]; сина [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] Відповідно до ст.ст. 60 ч.1, 61 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх неповнолітнім дітям. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Документально підтверджені позивачем понесені ним судові витрати - судовий збір за подачу позову про розірвання шлюбу, що складає 243 гривень 60 копійок (а.с. 1) відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved