Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «Енергобанк» про визнання договору відступлення права вимоги дійсним, зобов'язання здійснити виплату банківського вкладу, стягнення грошових коштів за депозитним вкладом, посилаючись на те, що 16 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» укладено договір №ДФ-122074-0405 про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків, згідно якого [PERSON] передав на зберігання в банк грошові кошти в сумі 219686 грн., а банк прийняв кошти на період з 16 січня 2015 року по 17 квітня 2015 року та зобов'язався сплачувати за користування ними 24% річних. 19 січня 2015 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого [PERSON] позивачеві було передано вимоги, що належать первісному вкладнику. 02 червня 2015 року до Курахівського відділення ПАТ «Енергобанк» позивачем було надано заяви про укладення договору відступлення, які зареєстровані № 34.1/1-156 від 02 червня 2015 року та №34.1/18/1-157 від 02 червня 2015 року). Проте, до теперішнього часу жодної відповіді банком не надано. Будь-яких дій, що свідчили б про визнання вимоги позивача чи відмови у її задоволені не було здійснено. Таким чином, права позивача як нового вкладника банку, були порушені, і до теперішнього часу ПАТ «Енергобанк» свої зобов'язання не виконав. Тому просить визнати договір відступлення права вимоги від 19 січня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], дійсним та обов'язковим для виконання, визнати [PERSON] вкладником ПАТ «Енергобанк» та особою, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, зобов'язати ліквідатора ПАТ «Енергобанк» внести відомості щодо [PERSON] до реєстру вкладників, на яких поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зобов'язати ліквідатора ПАТ «Енергобанк» здійснити виплату [PERSON] гарантованої державою Україна суми 200000 грн. як особі, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», стягнути з ПАТ «Енергобанк» на користь [PERSON] залишок грошових коштів в сумі 39331,35 грн. за депозитним вкладом. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON], публічного акціонерного товариства «Енергобанк» про визнання договору відступлення права вимоги дійсним, зобов'язання здійснити виплату банківського вкладу, стягнення грошових коштів за депозитним вкладом задоволено. Визнано договір відступлення права вимоги від 19 січня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], дійсним та обов'язковим для виконання. Визнано [PERSON] вкладником публічного акціонерного товариства «Енергобанк» та особою, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зобов'язано ліквідатора ПАТ «Енергобанк» внести відомості щодо [PERSON] до реєстру вкладників, на яких поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зобов'язано ліквідатора ПАТ «Енергобанк» здійснити виплату [PERSON] гарантованої державою Україна суми 200000 грн. як особі, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Стягнуто з ПАТ «Енергобанк» на користь [PERSON] залишок грошових коштів в сумі 39331,35 грн. за депозитним вкладом. Додатковим рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 19 травня 2016 року стягнуто з ПАТ «Енергобанк» на користь держави судовий збір в сумі 1074,86 грн., на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 грн., з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1074,86 грн., на користь [PERSON] понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 121,80 грн. З вказаним рішенням не погодився відповідач ПАТ «Енергобанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на підставі постанови правління НБУ від 12 лютого 2015 року №96 «Про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатежоспроможних» розпочато процедуру виведення ПАТ «Енергобанк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації з 13 лютого 2015 року. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 червня 2015 року №115 запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк» з 12 червня 2015 року. Згідно із ст.27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат, публікує оголошення про відшкодування коштів у газетах та на своїй офіційній сторінці, Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. Таким чином, саме на Фонд покладено обов'язок відшкодовувати кошти вкладникам. Спори щодо включення в реєстр вкладників підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Правлінням НБУ прийнято постанову «Про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» від 22 січня 2015 року №48/БТ, тобто починаючи з 22 січня 2015 року ПАТ «Енергобанк» не може здійснювати операції, які б в подальшому призвели до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб, банк не має права надавати згоду на уступку та інш. 19 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги по депозитному договору останнього в ПАТ «Енергобанк», однак рахунки на яких обліковувались кошти [PERSON] не були переоформлені на [PERSON] у строк до 22 січня 2015 року. Тому здійснити переоформлення банківського вкладу на ім'я [PERSON], починаючи з 22 січня 2015 року і по даний час є неможливим в силу імперативних приписів постанови правління НБУ та норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно у [PERSON] відсутні будь-які права на вклад, що розміщений [PERSON] Позивач в судове засідання апеляційній інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання апеляційній інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача ПАТ «Енергобанк» в судове засідання апеляційній інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 16 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» був укладений договір про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків, 19 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого [PERSON] до позивача було передано вимоги, що належать первісному вкладнику, при цьому сторонами дотримано форми договору відповідно до ст.ст. 205, 207, 208, 513 ЦК України. 02 червня 2015 року позивач та [PERSON] письмово повідомили ПАТ «Енергобанк» про відступлення права вимоги за договором строкового банківського вкладу. Але на день звернення до суду відповідач не здійснив повернення суми. З огляду наведеного банк був зобов'язаний повернути позивачеві депозитні кошти з процентами на його вимогу, що зроблено не було, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна. Згідно із ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 16 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» укладено договір №ДФ-122074-0405 про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків, згідно якого [PERSON] передав на зберігання в банк грошові кошти в сумі 219686 грн., а банк прийняв кошти на період з 16 січня 2015 року по 17 квітня 2015 року та зобов'язався сплачувати за користування ними 24% річних. Внесення грошових коштів підтверджується платіжним дорученням № 93990 від 16 січня 2015 року. Для обліку нарахованих відсотків банк відкриває клієнту рахунок № [NUMBER] (а.с.13-14,15). Відповідно до п. 1.2 вказаного договору Банк зберігає вклад на вкладному рахунку клієнта № [NUMBER], відкритому в ПАТ «Енергобанк», нараховує відсотки за користування вкладом за фактичну кількість календарних днів розміщення вкладу на вкладному рахунку клієнта, починаючи від дня, наступного за датою розміщення суми вкладу, до дня, який передує його фактичному поверненню. Згідно із п. 1.5. договору нараховані відсотки сплачуються клієнту банком щомісячно та по закінченні терміну дії вкладу або в день дострокового повернення вкладу шляхом виплати готівкою через касу банку або шляхом безготівкового перерахування на рахунок клієнта. Відповідно до п. 2.1.2. договору банк зобов'язався у випадках та у порядку, передбачених договором, повернути суму вкладу і нараховані згідно з умовами договору відсотки та закрити вкладний рахунок. 19 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого [PERSON] позивачеві передано вимоги, що належать первісному вкладнику (а.с.16). Згідно із п.1.2 1.3 зазначеного договору відступлення до нового вкладника переходять права первісного вкладника за основним договором в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, і позивач одержує право вимагати від ПАТ «Енергобанк» належного виконання всіх зобов'язань за основним договором. Відповідно до п.1.4 вказаного договору до укладення договору відступлення сторонами було проведено юридичну експертизу основного договору, при цьому будь-яких застережень щодо заборони для первісного вкладника на заміну кредитора шляхом укладання будь-яких правочинів, договорів про відступлення права вимоги на вклад або обов'язкового отримання згоди боржника на укладання таких договорів відсутні. 02 червня 2015 року [PERSON] письмово повідомив ПАТ «Енергобанк» про відступлення права вимоги за договором № ДФ-122074-0405 (а.с.17). 02 червня 2015 року [PERSON] письмово повідомив про заміну первісного вкладника та про виплату йому належних за договором грошових коштів (а.с.18). Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (ст. 1 Закону). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 було затверджено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення № 14), яке розроблено відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і визначає порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, а також порядок здійснення виплат коштів за вкладами протягом дії тимчасової адміністрації в межах суми, гарантованої Фондом, за рахунок цільової позики Фонду. Положенням ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: 1) веде реєстр учасників Фонду; 2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; 3) інвестує кошти Фонду в державні цінні папери України; 3-1) здійснює випуск облігацій у порядку та за напрямами розміщення, визначеними цим Законом, і видачу фінансових векселів у випадках, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік; 4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; 6) бере участь в інспекційних перевірках проблемних банків за пропозицією Національного банку України; 7) застосовує до банків та їх керівників відповідно фінансові санкції і накладає адміністративні штрафи; 8) здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку; 9) здійснює перевірки банків відповідно до цього Закону; 10) надає фінансову підтримку банку відповідно до цього Закону; 11) здійснює аналіз фінансового стану банків з метою виявлення ризиків у їхній діяльності та прогнозування потенційних витрат Фонду на виведення неплатоспроможних банків з ринку та відшкодування коштів вкладникам; 12) надає цільову позику банку для виплат вкладникам банку відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, а також фінансування витрат для оплати роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, що здійснюються протягом дії тимчасової адміністрації; 13) здійснює заходи щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону; 14) вивчає та аналізує тенденції розвитку ринку ресурсів, залучених від вкладників учасниками Фонду. Відповідно до ч.1, 2 ст. 26 зазначеного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та п. 8 розділу 1 Положення №14 вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Постановою Національного банку України від 12 лютого 2015 року № 96 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних» банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12 лютого 2015 року № 29 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Енергобанк» розпочато з 13 лютого 2015 року процедуру виведення публічного акціонерного товариства «Енергобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому на три місяці тимчасової адміністрації. Частинами 1, 5 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатежоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатежоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 названого Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті (п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») . Виходячи з наведеного, з 13 лютого 2015 року були встановлені обмеження на задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, за виключенням зобов'язань банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників. Однак, і зазначеній категорії вкладників виплати провадяться в межах гарантованого розміру відшкодування коштів за вкладами, яка не може бути меншою 200000 грн. 30 квітня 2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 93, яким тимчасову адміністрацію продовжено до 11 червня 2015 року. Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатежоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи. Процедура щодо виведення неплатежоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 05 липня 2016 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28 вересня 2015 року в частині визнання [PERSON] вкладником публічного акціонерного товариства «Енергобанк» та особою, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зобов'язання ліквідатора ПАТ «Енергобанк» внести відомості щодо [PERSON] до реєстру вкладників, на яких поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» скасовано. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], публічного акціонерного товариства «Енергобанк» про визнання вкладником банку та особою, на яку поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зобов'язання внести відомості до реєстру вкладників, на яких поширюється відшкодування коштів за вкладом в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», закрито. Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами згідно якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у п. 17 ч. 5 ст. 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординарним боргом. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 вищевказаного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вищевказані положення закону не врахував та не звернув уваги на те, що ПАТ «Енергобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію з 13 лютого 2015 року, складено перелік вкладників, виконавчою дирекцією Фонду затверджено реєстр вкладників. З обставин справи вбачається, що позивач не є вкладником банку відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», також його не включено до реєстру вкладників, відповідно він не має права на отримання суми 200000 грн. в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та стягнення на його користь залишку грошових коштів в сумі 39331,35 грн. за депозитним вкладом від 16 січня 2015 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк». Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Обравши способом захисту визнання договору відступлення права вимоги дійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу дійсності правочину. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Енергобанк» підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18грудня 2009 року у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Outcome: partial