Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В позові йдеться про те, що 29.06.2004 р. померла бабуся позивача, [PERSON], яка до моменту смерті проживала [INFO] (колишнього № 50) по вул. Шевченка, в с. Мирча Великоберезнянського району Закарпатської області. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт на імя свого онука позивача [PERSON], посвідчений 18.04.1996 р. за № 13 виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради народних депутатів [PERSON]. яким заповіла вищевказаний будинок позивачеві. Оскільки за час життя правовстановлюючих документів на вказаний будинок спадкодавцем виготовлено не було, хоча документами органу місцевого самоврядування стверджується, що саме [PERSON] була головою зазначеного дворогосподарства, [PERSON] просить визнати за ним як спадкоємцем за заповітом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування). Позивач в судове засідання не зявився, однак подав в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.20). Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечив (а.с.18). Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України, виходячи з наступного. З виданого свідоцтва про смерть серії 1-ФМ № 144271 від 01.07.2004 р. вбачається, що бабуся позивача [PERSON], померла 29 червня 2004 року (а.с. 10), а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлій під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. Зі складеного померлою [PERSON] заповіту на імя [PERSON] вбачається, що перша на час її життя заповіла вищевказаний будинок позивачеві (а.с. 9). З технічного паспорту та зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд в с. Мирча вул. Шевченка, 60 виданого КП «Великоберезнянське РБТІ» від 10.11.2015 р. № 5866 значиться власник [PERSON] (а.с.4-7); З довідки Малоберезнянської сільської Ради народних депутатів від 11.11.1997 р. № 682 вбачається, що [PERSON], [INFO] помер 26.02.1996 року і спадкодавцем залишилась його дружина [PERSON] (а.с.12 ). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач проти позову не заперечив. Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved