Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області\~ перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 листопада 1999 року Івачеводолішнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №8. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що у 2001 році відповідач поїхав за межі України та на даний час проживає в Іспанії. Протягом останніх десяти років до сім`ї не повертався, шлюбні відносини за цей період не підтримує, участі у ведені спільного господарства не бере. З моменту виїзду відповідача за кордон, сторони проживають окремо та не ведуть спільного побуту, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою судді від 03 березня 2020 року відкрито провадження\~у вказаній\~цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 23 березня 2020 року. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордєєв Ю.В. в судове засідання не з`явилися, подавши попередньо суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов, судові витрати просили покласти на позивача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони перебувають у\~шлюбі зареєстрованому 20 листопада 1999 року Івачеводолішнівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №8. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу у сторін не має. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, у 2001 році відповідач поїхав за межі України та протягом останніх десяти років до сім`ї не повертався, спільне життя в сторін не склалося, між ними припинилися подружні стосунки, та вони перестали вести спільне господарство. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved