Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

В поданому позову позивачка [PERSON] вказала, що з січня 1999 року вона постійно мешкає за адресою : [ADDRESS] . Право власності на дану квартину ні за ким не зареєстровано. Від сусідів по вулиці вона дізналась, що раніше в цій квартирі проживала сім`я, яка виїхала за межі України у 1995 році. Однак власники квартири не були відомі позивачці і вона не знала і не могла знати, хто ці особи. До того ж, вказана квартира, належним чином не утримувалась, все знаходилось у зруйнованому стані, квартира була практично покинута, доступ до квартири був вільний. Причиною того, що позивачка почала проживати у вказаній квартирі стало те, що вона мала потребу у власному житлі і тому вона цікавилась у знайомих про наявність житла яке б її задовольняло, а її сусіди [PERSON] та [PERSON] повідомили їй, що вказана квартира покинута. Позивачка зайняла вказану квартиру, почала в ній проживати, зробила там капітальний ремонт, відкрила на себе особисті рахунки за житлово-комунальні послуги, привела до ладу подвір`я навколо будинку, однак власників квартири їй розшукати не вдалось і їй вони були невідомі як на той час так і на теперішній час. Про те, позивачка розраховувала на те, що власники квартири з`являться і вона буде мати можливість оформити право власності належним чином. Однак, за весь час проживання у вказаній квартирі, власники квартири не з`являлись, ніякі інші особи не звертались до позивачки із питань володіння вказаною квартирою, не зважаючи на те, що позивачка постійно проживала і проживає в даній квартирі, утримує квартиру у належному стані, тобто відкрито їй володіє. Позивачка мала намір оформити право власності на дану квартиру. Враховуючи викладені обставини, позивачка, розуміючи, що вона не має можливості оформити право власності в нотаріальному порядку, звернулась до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: [ADDRESS] ., так як вона більш 10 років проживає у вказаній квартирі, а іншим шляхом належно оформити право власності на вказану квартиру, при наявності вищезазначених обставин, неможливо. У судове засідання позивачка не з`явилась, в своїй заяві просила суд розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача не з`явився до судового засідання, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. З позовними вимогами згоден. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст..12 п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так, згідно положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на а.с.16 відомості щодо квартири за адресою: [ADDRESS] - відсутні. При цьому, згідно Акту депутатського обстеження від 07.08.2019 року на а.с.4 - в квартирі за адресою: [ADDRESS] , дійсно, з 1999 року, постійно проживає позивачка [PERSON] та утримує дану квартиру за свій рахунок, підтримує квартиру у належному стані, здійснює поточний ремонт, що підтверджує той факт, що [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаною квартирою. Даний акт був складений у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] До цього ж, дотримуючись положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - із наданих суду письмових документів, пояснень позивачки та свідків у судовому засіданні, судом також встановлено, що позивачка не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, так як вона розраховувала на те, що власники квартири з`являться і у неї могла би бути можливість оформити право власності на квартиру у іншому, передбаченому законом, порядку. При цьому також суд переконався в тому, що позивачка не приховувала факт знаходження зазначеної квартири в її володінні і володіння цієї квартири з боку позивачки не переривалось протягом всього строку набувальної давності, з 1999 року по теперішній час, тобто більш 10 років. Також суд зазначає, що за весь час відкритого володіння позивачкою зазначеною квартирою, ніякі інші особи не звертались до неї із питання визнання права власності на цю квартиру. За викладених підстав, а саме, що відповідачі по справі не були і не могли бути відомим давнісному володільцю - в даній справі позивачці, так як раніше вона їх не знала і протягом 10 років вони не з`явились за місцем знаходження свого майна - відповідачем по справі визначенй орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, а саме військово-цивільна адміністрація міста Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області, що є правильним, згідно положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності за набувальною власністю обґрунтовані, так як з боку позивачки належними доказами доведено, що вона дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] , протягом 10 років і це є підставою для набуття позивачкою права власності на це майно, що передбачено ст.344 ЦК україни і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] - за позивачкою для подальшого користування й одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на об`єкт нерухомості. На підставі викладеного, ст.344 ЦК України, положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved