Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON], в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ПАТ «Укрінбанк» в особі ЧФ ПАТ «Укрінбанк» про повернення депозитного вкладу. У позові посилалася на те, що 16 липня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Укрінбанк» в особі ЧФ ПАТ «Укрінбанк» було укладено договір банківського вкладу №10-1365904. На виконання умов договору, позивачка [PERSON] внесла на депозитний рахунок відповідача готівкою вклад - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США під 7% річних зі строком дії по 30 липня 2015 року. Незважаючи на закінчення строку дії договору та неодноразові звернення позивачки до Банку із заявою про повернення депозитного вкладу, відповідач не повернув належні їй кошти, мотивуючи їх відсутністю. У зв'язку із цим, просила стягнути з ПАТ «Укрінбанк» на користь позивачки суму депозитного вкладу в розмірі 5 000 доларів США. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду від [PERSON] надійшла заява про слухання справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала щодо ухвалення по справі заочного рішення. Представник відповідача ПАТ «Укрінбанк» в судове засідання не з'явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків регламентує Закон України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність». Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Так, судом встановлено, що 16 липня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Укрінбанк» в особі ЧФ ПАТ «Укрінбанк» було укладено договір банківського вкладу №10-1365904 (а.с.5). Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На виконання умов договору позивачка [PERSON] внесла на депозитний рахунок відповідача готівкою вклад - грошові кошти в сумі 5 000 доларів США під 7 % річних зі строком дії по 30 липня 2015 року (а.с.6-7). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною першою ст.1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як вбачається із договору банківського вкладу, строк дії договору закінчився ще 31 липня 2015 року. Однак відповідач після закінчення обумовленого в договорі №10-1365904 строку не виконав взяті на себе зобов'язання. У зв'язку із цим, [PERSON] та її представник [PERSON] неодноразово зверталася до Банку із вимогами повернути кошти, однак позивач на них жодним чином не відреагував (а.с.22). При цьому судом було встановлено, що ПАТ «Укрінбанк» є учасником Фонду гарантування вкладників фізичних осіб. Рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних не приймалось. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до абз.1 ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як роз'яснив пленум Верховного суду України у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, сума загальної заборгованості за договором банківського вкладу становить 5000 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення, тобто 29 вересня 2015 року становить 107 950 грн. Враховуючи вказані вище норми закону, а також те, що ПАТ «Укрінбанк» не віднесено до категорії неплатоспроможних, тимчасову адміністрацію у банку створено не було, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved