Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

В серпні 2012 року [PERSON] звернувся до [PERSON], якою в подальшому було змінено прізвище на « Краєвську» та Національної акціонерної страхової компанії « Оранта» в якому просив стягнути з НАСК «Оранта» страхове відшкодування в розмірі 35000 грн.; з [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 89797,49 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 17 грудня 2008 року на перехресті вул. Комінтерну - Жилянська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю належного позивачу автомобіля « Лексус», д/н [NUMBER], та автомобіля марки « Пежо», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2009 року дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідачки [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода , спричинена пошкодженням транспортного засобу «Лексус», д/н [NUMBER] , розмір якої у відповідності до звіту № 211 від 31.07.2012 року складає 119614,16 грн. У зв`язку із тим, що згідно з полісом № ВВ/8779522 цивільно-правова відповідальність відповідачки [PERSON] застрахована Національною акціонерною компанією « Оранта» позивач просив стягнути з НАСК « Оранта» розмір спричиненої матеріальної шкоди в межах ліміту у розмірі 35000 грн., а з відповідача [PERSON], різницю між заподіяним розміром збитків та сумою, що підлягає відшкодуванню страховою компанією , а також кошти, сплачені ним за виготовлення Звіту № 221 від 31.07.2012 року в розмірі 960 грн.,та за транспортування пошкодженого автомобіля евакуатором в розмірі 256 грн., 3 783 ,29 грн. - витрати на проведення відновлювальних робіт; витрати на оплату поштових телеграм на ім`я відповідача у розмірі 184,04 грн., а також судовий збір. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2013 року позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з НАСК « Оранта» на його користь 35 000 грн., суму відшкодування в межах ліміту відповідальності, в частині позову до [PERSON] відмовлено у зв`язку із пропуском позовної давності. Також стягнуто з НАСК « Оранта» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 350,00 грн. Згідно з ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 червня 2013 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва рішення Солом`янського районного суду м. Києва залишено без змін. В подальшому згідно з Ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року рішення першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасовано, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. В ході розгляду справи після скасування рішень, позивач позовні вимоги до [PERSON] підтримав та просив їх задоволення з підстав, що викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] та відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнали . В обґрунтування заперечень представник відповідача послався на те, що оскільки цивільно-правова відповідача застрахована в АСТ « Вексель» на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-69808 КЦСП від 18 квітня 2008 року, саме дана страхова компанія повинна відповідати за збитків, що не охоплюються полісом цивільно-правової відповідальності відповідачки. При цьому вказав, що Господарським судом м. Києва порушено провадження у справі про банкрутство АСТ « Вексель» та строки ліквідації продовжувались на шість місяців до 18.11.2011 р. та на шість місяців до 18.05.2012 року. Серед переданих до ліквідаційної комісії АСТ «Вексель» страхових справ, справи [PERSON] про виплату коштів за страховим випадком не міститься, що на думку представника відповідача свідчить проте, що з боку позивача з моменту ДТП не здійснювалось належних заходів по врегулюванню питання виплати страхового відшкодування, а у зв`язку з початком процедури банкрутства страховика, позивач не вживав належних заходів і дій щодо захисту своїх порушених прав. З огляду на наведене, представником відповідача заявлено про сплив строку позовної давності, у зв`язку із чим вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Представник третьої особи- АСТ « Вексель», арбітражний керуючий Кудляк Є.В., що була залучена судом до участі у справу, в судове засідання не з»явився, подавши через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі, повідомивши про визнання АСТ « Вексель» банкрутом згідно з постановою Господарського суду м.Києва від 18.05.2010 року та відкриття ліквідаційної процедури та відсутності заяви [PERSON] про включення його до реєстру кредиторів. Представник третьої особи- Моторного ( транспортного) страхового бюро України , залученої судом до участі у справу , в судове засідання не з`явилась, подавши через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, відповідачки [PERSON] та ії представника, дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного. Встановлено, що власником транспортного засобу « Лексус», д.н [NUMBER] є [PERSON]. 17 грудня 2008 року на перехресті вул. Комінтерну та Жилянської в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу вказаного вище автомобіля та автомобіля « Пежо» , дн [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2009 року встановлено ,що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] внаслідок порушення нею пункту 16.6 Правил дорожнього руху України. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження № 221 про оцінку автомобіля « Лексус» ,д.н. [NUMBER] складеного 31.07.2012 року спеціалістами ПП « Експерт-Сервіс-Альфа» розмір матеріального збитку становить 119614,16 грн. Згідно полісу № ВВ/8779522 цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Національною акціонерною компанією « Оранта» з 22.10.2008 року до 21.10.2009 року з лімітом відповідальності в сумі 35000 тис. грн.., франшиза 0 грн. Відповідно до ст.22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Виходячи із цього в межах ліміту відповідальності страховика Солом»янським районним судом м.Києва від 26 червня 2013 року було стягнуто з НАСК « Оранта» на користь позивача 35 тис. грн.-шкода, заподіяна внаслідок дорожнього транспортної пригоди. Рішення в цій частині є таким, що набрало законної сили. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язаня сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Таким чином, враховуючи те обов`язок по відшкодуванню шкоди в межах ліміту 35000тис. грн. належить НАСК « Оранта» , [PERSON] повинна відшкодувати позивачу непокритий страховим відшкодуванням розмір шкоди в сумі 84614.16 грн., що є різницею між оціненим розміром збитків , який згідно із Звітом автотоварознавчого дослідження № 221 складеного 31.07.2012 року становить 119614,16 та лімітом відповідальності 35 тис. грн. Відповідачкою в ході судового розгляду заявлено про сплив строків позовної давності, оскільки дорожньої транспортна пригода сталась 17.12.2008 року, однак в суд позивач звернувся з пропуском трирічного строку , а саме 20 серпня 2012 року. Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строків звернення до суду з позовом, позивач вказує, що такий строк ним пропущений з поважних причин, оскільки протягом усього часу ним велись переговори з АСТ «Вексель» , з якою він має відносини по укладеному договору добровільного страхування з приводу виплати , проте лише 28 вересня 2011 року він дізнався про те, що його не отримає. Скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції , Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ згідно з Ухвалою від 30.11.2013 року вказав на те, що судами не надано оцінку неповажності причин звернення до суду та підстав пропуску позивачем строків звернення з позовом до відповідачки. Згідно з ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Відповідно до частини 5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право позивача підлягає захисту. З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2008 року між позивачем та АСТ «Вексель» укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-898/08 КЦСП відповідно до умов якого Страхувальник має право одержати страхове відшкодування при настанні страхового випадку. Встановлено, що згідно з Постановою Господарського суду м. Києва від 18.05.2010 року у справі № 44282-б, АСТ « Вексель» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, про що відповідне оголошення було опубліковане в газеті « Урядовий кур`єр» від 22 травня 2010 року № 92, заява про включення до реєстру кредиторів від [PERSON] ліквідатору не надходило. З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2009 року позивач звертався до АСТ « Вексель» про виплату йому страхового відшкодування за наслідками чого листом від 26.10.2009 року його було повідомлено про сплату страхового відшкодування протягом 2009-січня 2010 року. В подальшому згідно з листом від 28.09.2011 року АСТ « Вексель» повідомлено позивача про порушення справи про банкрутство, у зв`язку із чим 20.08.2012 року позивач з підстав визначених у ст.1194 ЦК України звернувся до відповідачки з даними позовом до суду. Отже, зважаючи на те, що позивач вживав дії щодо відновлення своїх порушених прав, суд вважає , що строк позовної давності пропущений ним з поважних причин, оскільки АСТ» Вексель» зволікав з прийняттям рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, а тому порушене право позивача на відшкодування йому спричиненої шкоди підлягає захисту. Враховуючи обов`язок відповідачки по відшкодуванню різниці збитків непокритих лімітом відповідальності страхової компанії відповідача, з [PERSON] підлягає стягненню 84614,16 грн. Крім того, до складу матеріальної шкоди , слід віднести кошти, сплачені ним за виготовлення Звіту № 221 від 31.07.2012 року в розмірі 960 грн., та за транспортування пошкодженого автомобіля евакуатором у розмірі 256 грн.,а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 85830,16 грн. Позовні вимоги про стягнення витрат на проведення відновлювальних робіт в сумі 3783,29 грн. на підставі рахунку № СА-000055852 від 06.03.2009 року задоволенню не підлягають, оскільки перевищують розмір збитків встановлених спеціалістом, який є належним та допустимим доказом по справі, що встановлено судом. Також не підлягають відшкодування витрати на оплату вартості поштових телеграм на ім`я [PERSON], оскільки не є прямо пов`язані з виною [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді. Посилання представника відповідача на те, що Звіт автотоварознавчого дослідження, проведений спеціалістами ПП « Експерт-Сервіс -Альфа » не є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір спричиненої шкоди та сума є значно завищеною судом до уваги не приймається, оскільки судом при розгляді справи надавалась оцінка проведеному звіту на підставі чого суди прийшли до висновку про стягнення з НАСК « Оранта» суми страхового відшкодування в межах ліміту. Виходячи із чого суд вважає, що така позиція представника відповідача зводиться до переоцінки доказів встановлених судом. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню з підстав, що викладені вище. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 858,30 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial