Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та визнання права власності на 1/12 частину домоволодіння. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними побудовами, за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 13.01.1982 року виконкомом Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 11035-72. Заповіту померлий не залишив, а тому спадкування здійснювалося за законом. Першочерговими спадкоємцями після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року, являються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як діти спадкодавця, а також [PERSON], як дружина померлого. У строки визначені ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулися до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадини після смерті [PERSON] В свою чергу [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами про відмову від спадщини на користь [PERSON] 12.06.1991 року Новомосковською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про паво власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON], як майно, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя. Також, цього ж дня було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] в розмірі 3/12 частин спадкового будинку, з урахування відмов [PERSON] та [PERSON] Інші 3/12 частин даного будинку, станом на 1991 рік залишилися відкритими. До теперішнього часу позивач до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/12 частину будинку [ADDRESS] не звертався. Однак позивачу стало відомо, що 20.04.2012 року Новомосковською міською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] та [PERSON] в розмірі 3/24 частин спадкового будинку за кожною, що разом становить 3/12 його частини до яких входить і частка позивача в розмірі 1/12 частини. В добровільному порядку внести зміни до свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] відповідачі категорично відмовляються. За таких обставин позивач вимушений звернутись з позовом до суду в якому просить: - визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] Новомосковською державною нотаріальною конторою 20.04.2012 року, зареєстроване за № 1-1002, щодо успадкування [PERSON] 3/24 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO], недійсним; - визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] Новомосковською державною нотаріальною конторою 20.04.2012 року, зареєстроване за № 1-1004, щодо успадкування [PERSON] 3/24 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO], недійсним; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання сторони не з'явилися. Від представника позивача та представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заява в яких вони просили суд розглянути справу без їх участі. Від третіх осіб - Новомосковської державної нотаріальної контори та Головного управління юстиції у Дніпропетровській області надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено факт, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 10) після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частку в житловому будинку з відповідною частиною надвірних побудов, за адресою: [ADDRESS], який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 13.01.1982 року виконкомом Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 11035-72. При вирішенні справи, суд застосовує норми Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин. У відповідності до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки [PERSON] за життя заповіт складено не було, то спадкування повинно здійснюватися за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. На підставі ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. На підставі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно до спадкової справи, з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як діти спадкодавця. В свою чергу [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - його дочка, звернулися з заявами про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с. 47-51). Враховуючи вищевикладене, розмір спадкової маси в спірному домоволодінні після смерті [PERSON] становить 1/2 його частину. Отже частка кожного зі спадкоємців, у відповідності до норм чинного законодавства, складає по 1/12 частині спірного домоволодіння. Встановлено, що 12 червня 1991 року Новомосковською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про паво власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON], як майно, що перебувало у спільній сумісній власності подружжя. Також, цього ж дня було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] в розмірі 3/12 частин спадкового будинку, з урахування відмов [PERSON] та [PERSON] Інші 3/12 частин даного будинку, станом на 1991 рік залишилися відкритими. Також встановлено, що 20 квітня 2012 року Новомосковською міською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] та [PERSON] в розмірі 3/24 частин спадкового будинку за кожною, що разом становить 3/12 його частини до яких входить і частка позивача в розмірі 1/12 частини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідачі не визнають факт складання та підписання [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], у строки визначені ст. 459 ЦК України, в редакції 1963 року, судом, за клопотанням представника відповідачів, у справі було призначено судову технічну експертизу. Яка не була проведеня у зв'язку з неможливістю надання висновку (а.с. 109-111) Згідно мотивувальної частини рішення Новомосковського міського суду від 24 червня 1993 року у цивільній справі № 2-187, 1993 за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності вбачається посилання суду на лист, наданий Новомосковською міською нотаріальною конторою, в якому зазначено вичерпне коло спадкоємців після смерті [PERSON], померлого [INFO], яке суд встановив та визнав, яке складалося з наступних осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як діти спадкодавця, а також [PERSON], як дружина померлого. Дане коло спадкоємців визнавалося [PERSON] та [PERSON] і до цього часу не оспорювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно ст. 548 ЦК України, в редакції 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про власність» зі змінами та доповненнями, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом. Статтею 49 Закону України «Про власність» передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved