overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

В позові позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» вказав, що 14.02.2012 року [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту та сплатити штраф при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, що становить заява відповідача разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку». Але відповідач не надавав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості і станом на 31.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 16506,25 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надіслав заяву про підтримання позову і розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання. Проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ч.1 КПК України. Судом встановлено слідуюче . 14.02.2012 року [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту та сплатити штраф при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, що становить заява відповідача разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку». Розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.. Але відповідач не надавав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості і станом на 31.10.2015 року виникла заборгованість в розмірі 16506,25 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. А тому на підставі ст.ст.1049 ч.1,1054 ч.1, 625 ч.1 ЦК України та умов, вказаного вище договору, з відповідача на користь позивача стягнути заборгованість в розмірі 16506,25 грн. за договором №б/н від 14.02.2012 року яка складається: 2498,97 грн. заборгованість за кредитом; 10145,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2600 грн. заборгованість по пені і комісії , 500 грн. штраф ( фіксована частина ), 762,20 грн. грн.- штраф ( процентна складова ).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

В позові позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» вказав, що 15.07.2011 року [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту та сплатити штраф при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, що становить заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку». Але відповідач не надавав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості і станом на 31.05.2015 року виникла заборгованість в розмірі 30385,06 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача надіслав заяву про підтримання позову і розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання. Судовий виклик направлявся відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку і відповідач відсутній за такою адресою, а тому відповідно до ст.74 ч.4 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. Проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ч.1 КПК України. Судом встановлено слідуюче . 15.07.2011 року [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту та сплатити штраф при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, що становить заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку». Розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.. Але відповідач не надавав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості і станом на 31.05.2015 року виникла заборгованість в розмірі 30385,06 грн. А тому на підставі ст.ст.1049 ч.1,1054 ч.1, 625 ч.1 ЦК України та умов, вказаного вище договору, з відповідача на користь позивача стягнути заборгованість в розмірі 30385,06 грн. за договором від №б/н 15.07.2011 року яка складається: 8507,47 грн. заборгованість за кредитом; 17704,49 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2250 грн. заборгованість по пені і комісії , 500 грн. штраф ( фіксована частина ), 1423,10 грн.- штраф ( процентна складова ).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В позові позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» вказав, що 25.07.2008 року [PERSON] акціонерне товариство « Укрсоцбанк» і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у розмірі 7899 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних зі строком погашення 24.07.2013 року . Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту згідно встановленого графіку та сплатити пеню при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, Але відповідач не надавав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості і станом на 2.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 4693,88 дол. США , що становить 98601,37 грн. за курсом НБУ . Позивач просив стягнути з відповідача 98601,37 грн. заборгованості. Представник позивача надіслав заяву про підтримання позову і розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання. Судовий виклик направлявся відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку і відповідач відсутній за такою адресою, а тому відповідно до ст.74 ч.4 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином. Проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ч.1 КПК України. Судом встановлено слідуюче . 25.07.2008 року [PERSON] акціонерне товариство « Укрсоцбанк» і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у розмірі 7899 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних зі строком погашення 24.07.2013 року . Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту згідно встановленого графіку та сплатити пеню при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, Але відповідач не надавав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості і станом на 2.07.2015 року виникла заборгованість в розмірі 4693,88 дол. США , що становить 98601,37 грн. за курсом НБУ , що підтверджується розрахунком заборгованості. А тому на підставі ст.ст.1049 ч.1,1054 ч.1, 625 ч.1 ЦК України та умов, вказаного вище договору, з відповідача на користь позивача стягнути заборгованість в 98601,37 грн., яка складається : 45915,73 грн. заборгованість за кредитом; 27774,56 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 17694,14 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 7216,94 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

В позові позивач [PERSON] вказав, що 25.11.2013 року відповідач [PERSON] таємно викрав у нього 6240 грн. На повернення викрадених коштів відповідач зобов»язувався по угоді про примирення від 10.10.2013 року відшкодувати завдану шкоду в розмірі 5240 грн. до 25.02.2014 року, а також розпискою зобов»язався кожного місяця сплачувати в « Приват Банк» 960 грн. до 25 числа для погашення кредиту позивача. Але зобов»язання не виконав. Внаслідок цього у позивача збільшилась заборгованість перед банком яка становить 13870 грн. на час подачі позову і вказану суму позивач просив суд стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали обґрунтування позову та збільшили позовні вимоги і просили стягнути з відповідача на користь позивача 17546,37 грн., так як у позивача збільшилась заборгованість перед банком яка становить 17546,37 грн. Відповідач позов визнав частково, так як вважає, що розмір відшкодування завищено. Після перерви не з»явився в судове засідання і розгляд справи закінчено у його відсутність. Судом встановлено слідуюче. 25.11.2013 року відповідач [PERSON] в м. Кагарлику, Київської області таємно викрав у позивача 6240 грн. та в добровільному порядку повернув потерпілому у відшкодування матеріальної шкоди тільки 2060 грн., що підтверджується вироком Кагарлицького районного суду від 25.11.2013 року про засудження [PERSON] за ст..185 ч.1 КК України. З викрадених грошей не повернуто 6240- 2060= 4180 грн. Згідно ст..625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому слід стягнути з відповідача на користь позивача 4378,46 грн. у відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням встановленого індексу інфляції ( розрахунок 4180х1х1,004х1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1 ,004=4378,46 грн. та 114,95 грн. як три проценти річних від простроченої суми за 11 місяців прострочення з вересня 2013 року по липень 2014 року ( розрахунок- 4180:100х3:12х11=114,95 грн.) Індекси інфляції , що застосовані при розрахунку: вересень 2013року- 100, жовтень 2013 року- 100,4; листопад 2013 року- 100,2; грудень 2013 року- 100,5; січень 2014 року- 100,2; лютий 2014 року- 100,6; березень 2014 року- 102,2; квітень 2014 року- 103,3; травень 2014 року- 103,8; червень 2014 року- 101; липень 2014 року- 100,4. В решті вимог відмовити. Ухвала про примирення, на яку посилається позивач, судом не затверджена, так як потерпілий відмовився від неї, що підтверджується ухвалою суду від 20.11.2013 року. Розписка відповідача від 25.11.2013 року , на яку посилається позивач, не породжує зобов»язань у [PERSON] перед ПАТ КБ « Приват Банк» по угодах між позивачем і ПАТ КБ « Приват Банк», так як розписка не підписана представником ПАТ КБ « Приват Банк», а сума 17543,37 грн. не є шкодою від крадіжки грошей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В позові позивач [PERSON] вказав, що відповідач [PERSON] є його сином і членом сім»ї та систематично порушує правила співжиття в належному йому житловому будинку за адресою : [ADDRESS] , що робить неможливим для нього та його дружини [PERSON] проживання з відповідачем в одному будинку, а заходи запобігання та громадського впливу виявилися безрезультатними. Відповідач неодноразово протиправно спричиняв йому тілесні ушкодження , а також безпідставно вигнав з будинку [PERSON] Тому просив суд виселити [PERSON] з житлового будинку [PERSON], що знаходиться за адресою : [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. А також просив суд зобов»язати відповідача протягом 3 днів з дня вступу рішення суду в законну силу звільнити вказаний житловий будинок і зобов»язати відповідача не чинити перешкод у користуванні позивачу вказаним житловим будинком. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали. Відповідач в поясненнях позов визнав частково і пояснив, що дійсно двічі бив батька який безпідставно робив зауваження його дружині та належним чином не цінить його працю і більше допомагає його братам які не проживають з батьком не проживають і не ведуть спільного господарства. Має намір виселитися весною після продажу поросят які він годує за місцем проживання. Судом встановлено слідуюче. Відповідач [PERSON] є сином позивача і членом його сім»ї та систематично порушує правила співжиття в належному позивачу житловому будинку за адресою : [ADDRESS] , що робить неможливим для нього та його дружини [PERSON] проживання з відповідачем в одному будинку, а заходи запобігання та громадського впливу виявилися безрезультатними. Вказані обставини підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 18.03.2013 року про те, що 25.01.2013 року відповідач безпідставно штовхнув батька в будинку який впав і звернувся з заявою про спричинення тілесних ушкоджень, постановою про закриття кримінального провадження від 29.10.2013 року про те, що 6.10.2013 року відповідач за місцем проживання батька наніс останньому тілесні ушкодження, висновком по зверненню [PERSON] від 28.06.2013 року про те, що відповідач вигонив з будинку дружину позивача, протоколом засідання виконкому Леонівської сільської ради від 15.11.2013 року про те, що до відповідача неодноразово застосовувались заходи впливу у вигляді бесід голови села з попередженням про неприпустимість неправомірних дій а також осудом виконкомом сільської ради неправомірних дій відповідача. А тому за вказаних обставин на підставі ст..116 ч.1 ЖК України виселити [PERSON] з житлового будинку [PERSON], що знаходиться за адресою : [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В решті вимог відмовити, так як інших способів захисту прав за вказаних обставин ст..116 ч.1 ЖК України не передбачає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

В позові позивач [PERSON] вказав, що відповідач [PERSON] розповсюджує недостовірну інформацію про те, що [PERSON] не є його рідним батьком, що ганьбить його та порушує його немайнові права. Вказане чули [PERSON] та [PERSON] Мати народила його від [PERSON] . без реєстрації шлюбу . Позивач просив суд зобов»язати [PERSON] спростувати, поширену нею недостовірну інформацію про те, що [PERSON] не є його рідним батьком усно перед ним та громадянами [PERSON] і [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідач позов не визнала і пояснила, що хрещена говорила їй, що [PERSON] не є рідним батьком позивача і тому вона так стверджує. Заявити клопотання про виклик хрещеної в судове засідання не побажала на роз»яснення суду. Судом встановлено слідуюче. В актовому записі про народження 27.05.1952 року позивача відсутні дані про батька дитини і вказано матір»ю дитини [PERSON] яка уклала шлюб з [PERSON] 1.08.1969 року який помер [INFO] Факт батьківства за таких обставин може бути встановлено за рішенням суду за наявності підстав і відповідно до ст.. ст..130 СК України. Відповідно до ст..60 ЦПК України позивач не надав суду допустимих доказів, що [PERSON] є його рідним батьком. Відповідач [PERSON] говорила [PERSON], що [PERSON] не є рідним батьком позивача, що підтверджується показами свідка [PERSON] Свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що їм відповідач не говорила про батька позивача. Тому відповідно до положень ст..277 ч.1 ЦК України позивач не довів , що відповідач порушила його немайнові права внаслідок поширення про позивача і його батька недостовірної інформації. За таких обставин в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

В позові позивач [PERSON] вказала, що відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов'язків і не надає їй матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] - [INFO] який проживає з нею і перебуває на її утриманні, а також не надає на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] - [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 17.09.2015 року і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку і аліменти на її утримання в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 17.09.2015 року і до досягнення сином [PERSON] - [INFO] трьохрічного віку, так як відповідач має мінливий дохід.. В судовому засіданні позивач пояснила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] пояснив, що позов визнає. Тому на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України судом встановлені обставини на які посилалась позивач, обґрунтовуючи позов. На підставі ст.ст. 180 ч.1, 184 ч.1 СК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] - [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 17.09.2015 року і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку . На підставі ст.84 ч.2 СК України Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 17.09.2015 року і до досягнення сином [PERSON] - [INFO] трьохрічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В позові позивач [PERSON] просив суд на підставі ст..ст. 71, 72 ЖК України визнати його сина [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому житловим будинком, що розташований по [ADDRESS]. А також зобов»язати Кагарлицький районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області зняти з обліку громадянина [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою [ADDRESS]. Обгрунтував позов тим, що відповідач понад 6 місяців, а саме з 7.12.2012 року не проживає в належному йому житловому будинку без поважних причин та не користується ним . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач не з»явився в судове засідання і проведено заочний розгляд справи за згодою представника позивача. Судом встановлено слідуюче. Відповідач [PERSON] був зареєстрований з 7.12.2012 року за адресою [ADDRESS] у житловому будинку, власником якого є позивач [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину, запису будинкової книги. Поясненнями в судовому засіданні свідків [PERSON] і [PERSON] підтверджується , що відповідач з травня 2013 року не проживає у вказаному житловому будинку і відповідно до ст..405 ч.2 ЦК України, як член сім»ї власника житла, не втратив право користування вказаним будинком, так як відсутній в ньому без поважних причин менше року. Надані позивачем три акта обстеження депутатом Кагарлицької міської ради де вказано , що зі слів власника та свідків [PERSON] і [PERSON] відповідач не проживає в будинку з грудня 2012 року не є допустимими доказами, так як показами свідка [PERSON] відповідач не проживає в будинку з травня 2013 року, а про виклик в судове засідання свідком [PERSON] та позивача не заявлялось клопотання представником позивача. Тому слід відмовити повністю в задоволенні вимог визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому житловим будинком, що розташований по [ADDRESS]. До вказаних правовідносин суд застосував положення ст..405 ч.2 ЦК України, так як вказаний нормативний акт прийняти пізніше нормативного акту на який посилається позивач і правовідносини виникли на час дії положень ст.,405 ч.2 ЦК України. Також слід відмовити в позовних вимогах зобов»язати Кагарлицький районний сектор управління державної міграційної служби України в Київській області зняти з обліку громадянина [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою [ADDRESS]. , так як відповідач не втратив право користування вказаним жилим будинком і зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування , що відповідає вимогам ст..7 ч.1 ЗУ « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

В позові позивач [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 12.03.2016 року і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. Послалась на те, що батько дитини помер, відповідач позбавлена батьківських прав відносно дитини і добровільно не надає коштів на утримання дитини яка проживає з позивачем, що призначена опікуном дитини . В судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність і згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не з'явилась в судове засіданні і проведено заочний розгляд справи відповідно до ст..224 ч.1 ЦПК України . Судом встановлено слідуюче. Батько дитини [PERSON], [INFO] помер, відповідач рішенням суду позбавлена батьківських прав відносно дитини і добровільно не надає коштів на утримання дитини яка проживає з позивачем, що призначена опікуном дитини. Вказані обставини підтверджуються рішенням Кагарлицького районного суду від 19.01.2016 року про позбавлення батьківських прав, розпорядженням Кагарлицької РДА від 24.02.2016 року про призначення опікуна. Також вказаним рішенням суду підтверджується, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно ст..166 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. А тому на підставі ст.ст. 182, 184 СК України позов слід задоволити . Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 12.03.2016 року і до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку.

Outcome: approved