Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Криворізької міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, який задоволено рішенням суду від 16.07.2019 року, встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] - іменних акцій в кількості 42 штук Відкритого акціонерного товариства «ЮГОК»; визнано за [PERSON] право власності на іменні акції в кількості 42 штук Відкритого акціонерного товариства «ЮГОК» у порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] . Представником позивача [PERSON] - [PERSON] 24.02.2020 року подано до суду заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в уточненій редакції якої від 22.04.2020 року вона просить встановити факт, що має юридичне значення, що померлий, [INFO] року [PERSON] ( [INFO] ), спадкоємцем якого є [PERSON] та депонент ( [PERSON] , російською мовою, документ, що посвідчує особу [NUMBER] , виданий 20.02.1981 року Саксаганським РВВС Кривий Ріг, місце проживання [ADDRESS] ) відомості про якого містяться у системі депозитарного обліку цінних паперів, одна і та ж особа; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті сина [PERSON] ( [INFO] ), ( [PERSON] , російською мовою, документ, що посвідчує особу [NUMBER] , виданий 20.02.1981 року Саксаганським РВВС Кривий Ріг, місце проживання [ADDRESS] ) на цінні папери в кількості 2856 шт. (акція проста, без документарна, іменна, вартістю 0,25грн.), найменування емітента Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», код ЄДРПОУ 00191000, ISIN UA4000174775. В обґрунтування заяви зазначила, що після ухвалення судом рішення стало відомо, що станом на 31.03.2020 року у системі депозитарного обліку цінних паперів містяться ідентифікаційні дані депонента [PERSON] (тільки російською мовою), документ, що посвідчує особу [NUMBER] , виданий 20.02.1981 року Саксаганським РВВС Кривий Ріг, місце проживання [ADDRESS] ; кількість цінних паперів, наявних на рахунках у цінних паперах депонента [PERSON] , станом на 31.03.2020 рік становить 2856шт. (акція проста, без документарна, іменна, вартістю 0,25грн.), найменування емітента Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», код ЄДРПОУ 00191000, ISIN UA4000174775. Ці обставини, які є істотними, не були відомі під час розгляду справи, тому звернулася до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні присутніми не були, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача - Криворізької міської ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Згідно з ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст.423 ЦПК України). У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012р. зазначено, що, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та звільнення від сплати). Так, позивачу після ухвалення судом рішення стало відомо про невідповідність прізвища депонента та щодо більшої кількості цінних паперів. У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадянина; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.9, 10), який помер [INFO] (а.с.8). Згідно з довідкою ТОВ «Перше реєстраційне бюро» №0040/2 від 31.03.2020 року у системі депозитарного обліку цінних паперів містяться ідентифікаційні дані депонента [PERSON] (тільки російською мовою), документ, що посвідчує особу [NUMBER] , виданий 20.02.1981 року Саксаганським РВВС Кривий Ріг, місце проживання [ADDRESS] ; кількість цінних паперів, наявних на рахунках у цінних паперах депонента [PERSON] , станом на 31.03.2020 рік становить 2856шт. (акція проста, без документарна, іменна, вартістю 0,25грн.), найменування емітента Акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», код ЄДРПОУ 00191000, ISIN [NUMBER] (а.с.96). Отже, дані відомості є істотними для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до довідки КЖП №25 від 18.09.2003 року [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Договір №28585 купівлі-продажу акцій (сертифікатів) відкритого акціонерного товариства «ПівдГЗК» від 07.06.1885 року містить серію паспорту [PERSON] - [NUMBER] виданий 20.02.1989 року Саксаганським РВВС Кривий Ріг, що відповідає серії паспорту депонента [PERSON] (російською мовою) у системі депозитарного обліку цінних паперів (а.с.12). Зазначене свідчить про те, що померлий, [INFO] [PERSON] ( [INFO] ), спадкоємцем якого є [PERSON] та депонент ( [PERSON] , російською мовою, документ, що посвідчує особу [NUMBER] , виданий 20.02.1981 року Саксаганським РВВС Кривий Ріг, місце проживання [ADDRESS] ) відомості про якого містяться у системі депозитарного обліку цінних паперів, одна і та ж особа. Постановою нотаріуса від 19.03.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність спадкової справи, яка витребувана Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу та не повернута до нотаріальної контори (а.с.7). Відповідно до п.п.4, 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Крім того, листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК ( 1502-06 )). При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкодавець [PERSON] з 16.08.1994 року по час смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] 1944 року народження, вітчимом [PERSON] , 1947 року народження, сестрою [PERSON] , 1984 року народження (а.с.11). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст.526 ЦК УРСР). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст.527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч.1 ст.529 ЦК УРСР). Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його матір [PERSON] (а.с.11). Інші спадкоємці першої черги відсутні. Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач звернулася до нотаріуса в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, тому вважається такою що прийняла спадщину. Внаслідок відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння та земельну ділянку після смерті сина, позивач у інший спосіб, ніж шляхом визнання права власності на спадкове майно на підставі ст.ст.15, 16 ЦК України судовим рішенням, не зможе поновити порушене право. Суд, враховуючи положення ЦК УРСР, який був чинний на час відкриття спадщини, з метою захисту невизнаних прав позивача, приходить до висновку, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину за законом, вважає за необхідне позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно задовольнити, що буде відповідати положенням ст.55 Конституції України, норми якої мають пряму дію, та ст.6 Конвенції. На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст.526, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved