Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

В позові позивач вказала, що з відповідачем [PERSON] вона мешкала разом з серпня 2012 року по січень 2014 року. Від сумісного проживання сторони мають дитину [PERSON] [INFO]. На даний час сторони мешкають окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач ніде не працює, навчається у вищому навчальному закладі, де отримує стипендію. Доходи позивача складає стипендія та щомісячна допомога держави на утримання дитини. Дитина потребує одягу, взуття, калорійного харчування, іграшок. Відповідач інших дітей не має, кредитів не сплачує, працює не офіційно та має можливість надавати матеріальну допомогу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач припинив участь в утриманні і вихованні дитини, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просять задовольнити з підстав, визначених в позові. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що дана позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1); мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (частина 2). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, що позивач з відповідачем [PERSON] мешкала разом з серпня 2012 року по січень 2014 року. Від сумісного проживання сторони мають дитину [PERSON] [INFO]. На даний час сторони мешкають окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач ніде не працює, навчається у вищому навчальному закладі, де отримує стипендію. Доходи позивача складає стипендія та щомісячна допомога держави на утримання дитини. Дитина потребує одягу, взуття, калорійного харчування, іграшок. Відповідач інших дітей не має, кредитів не сплачує, працює не офіційно та має можливість надавати матеріальну допомогу. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач припинив участь в утриманні і вихованні дитини, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), до повноліття дитини. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved