Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

В поданому позові позивачка за первісним позовом зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.06.2005р. їй на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS]. Відповідачі по справі є її сусідами та суміжними землевласниками, при цьому [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння [NUMBER], а [PERSON] належить домоволодіння [ADDRESS]. Також позивачка зазначає, що після придбання нерухомості нею було встановлено, що частина господарських споруд, які розташовані на території суміжних земельних ділянок, були побудовані відповідачами на межі з її земельною ділянкою, що не відповідає вимогам державних будівельних норм України та порушує її права як землевласника. А тому в поданому позові позивачка просить суд зобов'язати відповідачів перенести господарчі споруди, які побудовані на межі, на відстань не менш одного метру від межі. Крім того, під час судового розгляду позивачка за первісним позовом збільшила розмір своїх позовних вимог (а.с.189-190 т.1) та просила суд зобов'язати відповідачку [PERSON] знести огорожу за будинком та навести лад на належній відповідачці земельній ділянці шляхом видалення трави на відстань одного метру від межі, а також зобов'язати відповідачку [PERSON] прибрати сміття та поспилювати дерева, які ростуть на межі із її земельною ділянкою В поданому зустрічному позові (а.с.48-49 т.1) позивачка [PERSON] також посилається на те, що відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] в порушення державних будівельних норм була побудована господарча споруда на межі із її домоволодінням, а дах цієї споруди був збудований таким чином, що перетинає повітряний межовий простір, внаслідок чого усі атмосферні опади стікають під стіну належного їй житлового будинку, що шкідливо впливає на санітарно-епідеміологічний стан її житлового будинку. При цьому, під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачці [PERSON] посадовими особами органів місцевого самоврядування був складений акт розташування зовнішніх меж земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS], який був погоджений із суміжними землекористувачами. Разом з тим, свій підпис в зазначеному акті позивачка [PERSON] поставила за умови, що відповідачка [PERSON] усуне допущені нею порушення шляхом обладнання системи водозливу на зазначеному сараї, про що остання власноруч написала відповідну розписку, але на час звернення до суду такі зобов'язання відповідачка [PERSON] не виконала. У зв'язку з чим позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] усунути шкідливий вплив на належний їй житловий будинок [ADDRESS] шляхом зруйнування господарчої будівлі, побудованої відповідачкою на межі із належною їй земельною ділянкою. Крім того, у зв'язку з невиконанням відповідачкою [PERSON] узятих на себе зобов'язань щодо усунення шкідливого впливу на належний їй житловий будинок, позивачка [PERSON] відкликає свій підпис під актом особистої згоди суміжних землекористувачів, а тому просить суд визнати недійсним кадастровий номер №4423857200 земельної ділянки [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка за первісним позовом та її представник підтримали первісний позов та доповнення до нього в повному обсязі. Разом з тим, зустрічний позов не визнали, посилаючись на його необгрунтованість, надавши при цьому свої письмові заперечення (а.с.95 т.1). Відповідачка [PERSON] та її представник первісний позов не визнали, посилаючись на його необгрунтованість, надавши свої письмові заперечення (а.с.43-44 т.1), в яких відповідачка зазначила, що саме з боку позивача [PERSON], яка є сусідкою та суміжним землекористувачем, є порушення державних будівельних норм України, так як вона побудувала господарчі споруди фактично на межі з її земельною ділянкою, що порушує її права як землевласника. Відповідачка [PERSON] та її представник первісний позов не визнали, посилаючись на його необгрунтованість, надавши свої письмові заперечення (а.с.93-94 т.1). При цьому, позовні вимоги, які були заявлені у зустрічному позові, підтримали в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Малорязанцевської селищної ради Попаснянського району - заявлений первісний позов визнав обґрунтованим. Справу просив розглянути без його участі (а.с.126 т.1). Суд, вислухавши доводи сторін та пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним первісний та зустрічний позови задовольнити частково з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В суді без заперечень з боку сторін було встановлено, що сторони по справі дійсно є сусідами та суміжними землекористувачами, при цьому позивачці за первісним позовом [PERSON] належить на праві приватної власності домоволодіння [ADDRESS], а відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належать відповідно домоволодіння [NUMBER] та [ADDRESS]. Відповідно до ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб. Крім того, згідно ч.1 ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Також, відповідно до абзацу 3 п.3.25* Державних будівельних норм №360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Враховуючи вищенаведене та з метою вирішення позовних вимог, які були заявлені сторонами в поданих позовах в частині дотримання вимог державних будівельних норм України щодо розташування на належних сторонам земельних ділянок господарчих будівель та споруд, судом було доручено відповідним державним органам та органам місцевого самоврядування провести відповідне комісійне обстеження зазначених земельних ділянок. При цьому, за наслідками проведеної перевірки, яка була здійснена фахівцями Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Луганській області, було встановлено наступне: - під час обстеження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить відповідачці [PERSON], будь-яких невідповідностей технічному паспорту Попаснянського райБТІ (інв..№469/284) будівель та споруд на земельній ділянці не виявлено (окрім влаштованих полегшених навісів, які не є капітальними спорудами), тобто порушення відсутні (а.с.139 т.1); - під час обстеження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить відповідачці [PERSON], було встановлено, що в паспорті Попаснянського райБТІ (інв..№1015 від 18.06.2013р.) сарай (літера «Д») зазначено як самовільно збудований у 1996 році, роботи з його будівництва виконувались без належно затвердженого проекту на вказану будівлю, що є порушенням п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про основи містобудування» (при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил), а також є порушенням ч.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності») та відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом (а.с.151-157 т.1); - під час обстеження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №22 по вул..Шевченко с.Малорязанцево Попаснянського району Луганської області, який належить позивачці [PERSON], було встановлено, що в паспорті Попаснянського райБТІ (інв..№ без номеру від 31.05.2005р.) не відображено: збудований сарай з силікатної цегли біля межі земельної ділянки житлового будинку [ADDRESS] менш одного метра, та збудований сарай на межі земельної ділянки житлового будинку [NUMBER] по вул..Шевченко; роботи з будівництва цих сараїв виконувались без будівельного паспорту та документів, які дають право на виконання будівельних робіт, чим порушено п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011р. за №466, згідно яких - будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договору суперфіцію та подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу за місцем знаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (а.с.158-164 т.1). При цьому суд зазначає, що за наслідками перевірки позивачці за первісним позовом [PERSON] та відповідачці [PERSON] були винесені відповідні приписи про усунення виявлених порушень, але на час прийняття рішення по справі вищезазначені порушення усуненні не були. Крім того, під час проведення комісійного обстеження земельних ділянок, які розташовані за адресою Луганська область Попаснянський район с.Малорязанцево вул..Шевченко буд.20, 22, 24, з метою встановлення фактичних меж цих земельних ділянок та їх відповідність наявній технічній документації на ці земельні ділянки, яке було проведено фахівцями земельного відділу Попаснянського райБТІ за участю землевпорядника Малорязанцевської селищної ради та у присутності сторін, було встановлено, що суттєвих порушень меж зазначених земельних ділянок не має, що підтверджується як поясненнями свідка [PERSON], так і письмовими доказами на а.с.18-21 т.2. Також суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані в тому числі не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства. А відповідно до ч.ч.2,3 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Враховуючи вищенаведене, судом із пояснень відповідачки [PERSON] та її представника, а також із наданих письмових доказів було встановлено, що позивачкою [PERSON] в порушення державних будівельних норм була побудована господарча споруда на межі із її домоволодінням, а дах цієї споруди був збудований таким чином, що перетинає повітряний межовий простір, внаслідок чого усі атмосферні опади стікають під стіну належного їй житлового будинку, що шкідливо впливає на санітарно-епідеміологічний стан її житлового будинку. При цьому, зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами - актом обстеження земельної ділянки на а.с.53 т.1, а також протоколом проведення досліджень метеорологічних факторів на а.с.70-71 т.1, згідно якого в житловому будинку [ADDRESS] с.Малорязанцево, який належить [PERSON], відносна вологість повітря складає 80-81% при нормативі 30-60%. Таким чином судом встановлено, що за даною справою порушення вимог державних будівельних норм під час будування господарчих споруд і будівель було допущено з боку відповідачки [PERSON] та позивачки [PERSON], які самовільно без передбаченого законом дозволу побудували господарчі споруди на території належних їм земельних ділянок. При цьому ч.7 ст.376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. А якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. Щодо заявлених позивачкою [PERSON] позовних вимог в частині зобов'язати відповідачку [PERSON] знести огорожу за будинком та навести лад на належній їй земельній ділянці шляхом видалення трави на відстань одного метру від межі, а також зобов'язати відповідачку [PERSON] прибрати сміття та поспилювати дерева, які ростуть на межі із її земельною ділянкою, то в цієї частині позову суд вважає, що вищезазначені позовні вимоги є необґрунтованими, так як позивачка не надала на адресу суду будь-яких доказів на підтвердження заявлених вимог в цієї частині позову. Також, є необгрунтованими й вимоги відповідачки за первісним позовом [PERSON] щодо відклику свого підпису під актом особистої згоди суміжних землекористувачів та визнання недійсним кадастрового номеру №4423857200 земельної ділянки [ADDRESS], так як в даному випадку відповідачкою був обраний неправильний спосіб захисту порушених прав та інтересів, оскільки обладнання системою водозливу на належному позивачці [PERSON] сараю є обов'язком будь-якої фізичної особи, що передбачено п.3.25* ДБН №360-92, при цьому недотримання цих вимог є підставою для звернення до суду з відповідним позовом про зобов'язання вчинення певних дій, а не підставою для визнання кадастрового номеру недійсним. На підставі викладеного, ст.ст.375,376 ЦК України, ст.ст.91,103 ЗК України,

Outcome: partial