Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

В позові зазначено, що Службою у справах дітей Василівської райдержадміністрації зібрані матеріали щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації надійшло повідомлення опікунської ради при виконкомі Дніпрорудненської міської ради Василівського району про вилучення з родини 10 грудня 2019 року та влаштування в дитяче відділення Василівської центральної районної лікарні малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Мати дітей, відповідач у справі, [PERSON] , зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дітей записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. За повідомленням Дніпрорудненської міської ради діти проживали разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . 10 грудня 2019 року під час відвідування родини поліцією, фахівцем з соціальної роботи та спеціалістом міської ради встановлено, що мати відсутня, в квартирі стороння людина, всюди бруд, немитий посуд, розкидані речі. Зі слів сусідів в квартирі збираються підозрілі особи, в під`їзді розкидані шприци та порожні ампули. За результатами обстеження опікунська рада виконкому Дніпрорудненської міської ради прийняла рішення про вилучення дітей з родини. З 23 грудня 2019 року діти були влаштовані за направленням служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації на повне державне утримання до КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» ЗОР, де на сьогодні продовжують перебувати. З часу влаштування дітей до центру мати [PERSON] їх не відвідувала, щодо повернення дітей в родину до служби у справах дітей не зверталась. За інформацією Дніпрорудненського відділення поліції, [PERSON] не в змозі забезпечити належне виховання та утримання своїх дітей, оскільки часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння, поводить себе агресивно, веде аморальний образ життя, підтримує зв`язок з особами, які схильні до вживання алкоголю, наркотичних засобів та вчинення правопорушень. Відповідно до інформації Дніпрорудненської міської ради, [PERSON] за місцем проживання характеризується як особа, яка веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, збирає сумнівні компанії, які порушують тишу, пиячать та вживають наркотичні речовини. [PERSON] офіційно не працює, іноді підробляє на сезонних роботах. За час перебування дітей в центрі соціально-психологічної реабілітації, матір`ю не усунуті причини, які призвели до вилучення дітей. В квартирі бруд, відсутнє газопостачання, запас продуктів мінімальний. [PERSON] з 18 грудня 2019 року перебуває під соціальним супроводом Василівського районного центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді. Службою у справах дітей та соціальною службою неодноразово були проведені профілактичні бесіди з матір`ю дітей, але вона рекомендацій не виконує, умови проживання не покращила, не працевлаштувалась. [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-нарколога та відповідно до довідки Дніпрорудненської міської лікарні була направлена на лікування до КЗ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР, але на сьогодні, зі слів сусідів, продовжує вживати наркотичні речовини. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток; не спілкується з дітьми; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до внутрішнього їх світу. Відповідачка не виявила бажання щодо повернення дітей в свою родину, не цікавиться їх здоров`ям, самостійно не виховує, не утримує, не бажає брати участі у житті дітей. Для розгляду вказаної ситуації та надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, вказане питання було винесено 07 жовтня 2020 року на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації. За результатами розгляду було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно їх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та передати їх на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області. Представник позивача - Служби у справах дітей Василівської державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п.15,16, 18 постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, при розгляді справ за позовами про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України, особа, яка подала такий позов, повинна довести, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу мати повинна довести, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Судом встановлено, що відповідач у справі, [PERSON] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження дітей та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька (а.с.6, 7, 8). Згідно актів обстеження умов проживання від 10 грудня 2019 року та 03 вересня 2020 року за місцем проживання відповідача, встановлено, що умови проживання вказаної родини не відповідали санітарно-гігієнічним нормам, в кімнатах брудно, розкидані речі. Квартира потребує ремонту. В квартирі відключено газ за борги, холодильник відключений від електроенергії і в ньому відсутня їжа. В квартирі збираються підозрілі особи. [PERSON] ніде не працює (а.с.13, 17). Відповідно до повідомлення КЗ «Оріхівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 24 грудня 2019 року №01-84/725, в заклад доставлені діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Відповідно до довідки від 10 грудня 2019 року, виданої КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] перебуває на «Д» обліку в наркологічному кабінеті з діагнозом F19.2 з 2001 року. Останнє стаціонарне лікування з 07 квітня 2014 року до 20 квітня 2014 року (а.с.19). Згідно повідомлення №144/02-05 від 08 жовтня 2020 року Василівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, [PERSON] безробітна, вживає наркотичні засоби, має низький виховний потенціал. Діти тимчасово влаштовані до Оріхівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З 18 грудня 2019 року родина була взята під соціальний супровід з метою виправлення ситуації та повернення дітей у родину. На сьогодні умови проживання не покращились, плану соціального супроводу вона не дотримувалась, продовжує зловживати наркотичними засобами та алкоголем, дітям не телефонує (а.с.21). Згідно висновку Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав №01-12/232 від 08 жовтня 2020 року, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.3-4). Відповідно до ч.8 та ч.9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої із заявою Верховною Радою України Законом № 69-У від 03.08.2006 передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи він має достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності. Стаття 18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-Х11 від 27.02.1991, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст.27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 151 СК України, стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов`язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Стаття 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на встановлення судом ухилення відповідачем [PERSON] від обов`язку утримання та виховання дітей, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо їх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та передати дітей на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області. Суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу у справі про її право, відповідно до ст.ст.168, 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в розмірі по 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Outcome: approved