Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

В серпні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі вказали, що [INFO] року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що надана для його обслуговування, які розташовані за адресою [ADDRESS] Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, однак при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, їм було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, в наслідок чого вони стали власниками по 1/2 частці кожний житлового будинку [ADDRESS] Що стосується земельної ділянки, що надана для обслуговування житлового будинку, то нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки земельна ділянка продовжує бути зареєстрованою за попереднім власником - померлим дідом [PERSON]. Враховуючи викладене, позивачі просили визнати за ними право власності на земельну ділянку по ? частці за кожним. В судове засідання позивачі не з'явилися, на адресу суду направили заяви, в яких вони просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенська міська рада Миколаївської області в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просить справу слухати у відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер батько позивачів [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 10 травня 2011 року). Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом, як діти померлого. Після смерті [PERSON] позивачі успадкували по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] про що їм 10 вересня 2013 року були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом за № 649 та № 645. (а.с. 8,9.) Право власності позивачів на частку в житловому будинку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. (а.с.15) Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за житловим будинком, що належить позивачам закріплена земельна ділянка площею 0,1000 га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.16,17,18) та земельна ділянка площею 0,0414 га , цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства (а.с.19,20,21). Вказані земельні ділянки значаться зареєстрованими за попереднім власником житлового будинку - дідом позивачів [PERSON] на підставі Державних актів від 30.05.1993 року б/н. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.09.2013 року (а.с. 22) позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на земельну ділянку, оскільки як було встановлено приватним нотаріусом в Державному акті на право приватної власності на землю, виданий Вознесенською міською радою Миколаївської області 30.05.1993 року та зареєстрований в книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю № 986, в якому вказана площа земельної ділянки, перевищує норму та вказано два цільових призначення земельної ділянки, що є порушенням Земельного кодексу України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст..1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений законом. Враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено неможливість оформлення позивачів у спадкових правах у нотаріальній конторі, а також ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачами спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд вважає за можливе визнати право власності в порядку спадкування на спадкове майно за позивачами в рівних частках, яке складається з земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,0414 га, що розташовані за адресою м. Вознесенськ вул. Сучкова № 1. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved