Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду позивач вказував, що він постійно проживає та зареєстрований у [INFO]. За адресою вказаної квартири також зареєстровані матір позивача [PERSON], та племінник позивача [PERSON] Позивач свідчить, що відповідач за відповідною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснив необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У звязку з викладеними обставинами та з огляду на те, що [PERSON] змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 224 ч.ч.1,2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Таким чином у звязку з неявкою повідомленого відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявленого позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що за адресою квартири [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про свідчить довідка (виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію) Дільниці №2 КП «ЖКС «Черьомушки» №8219 від 17 березня 2016 року. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилався ті обставини, що відповідач [PERSON] більше двох років не проживає за вказаною адресою, в підтвердження чого надав суду заяву [PERSON] на імя начальника Дільниці №2 КП «ЖКС «Черьомушки» із підписами сусідів на підтвердження відсутності особи. Однак, згідно довідки Одеської виправної колонії УДПтС України в Одеській області (№14) №1/878-8-16/К-8 від 22 лютого 2016 року, відповідач [PERSON] в теперішній час відбуває покарання в Одеській виправній колонії УДПтС України в Одеській області (№14) за вироком Малиновського районного суду міста [PERSON] до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. В силу ст. 64 ЖК УРСР, до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 71 ч.1 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому, підстав для збереження жилого приміщення за відповідачами, встановлених даною нормою закону, судом не встановлено. Однак згідно ст. 73 ч.3 п.7 ЖК УРСР, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках зокрема взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сімї. Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS]. При цьому, у звязку із висновком суду про відмову у задоволенні даного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони позивача присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed