Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

В позовній заяві позивачка вказує, що згідно договору дарування будинку від 08.12.2009 року її батько [PERSON] подарував їй житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , в договорі зазначено, що земельна ділянка на якій розташований зазначений житловий будинок, передана в користування [PERSON] , але державний акт про право власності на земельну ділянку не видавався. 16.02.2010 року її батько [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2427 га для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] . Також 16.02.2010 року батько [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2236 га для ведення особистого селянського господарства за адресою : [ADDRESS] . [INFO] її батько [PERSON] помер в с. Лемешівка Калинівського району. Позивачка володіє та користується вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами. На даний час позивачка бажає продати будинок, однак при зверненні до нотаріальної контори для оформлення купівлі-продажу, стало відомо, що земельна ділянка біля будинку належить померлому батькові. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області в судове засідання також не з`явився, проте згідно заяви позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за його відсутності . Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування будинку від 08.12.2009 року батько позивачки [PERSON] подарував їй житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , в договорі зазначено, що земельна ділянка на якій розташований зазначений житловий будинок, передана в користування [PERSON] , але державний акт про право власності на земельну ділянку не видавався. 16.02.2010 року [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2427 га для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] . Також 16.02.2010 року [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2236 га для ведення особистого селянського господарства за адресою : [ADDRESS] . [INFO] батько позивачки [PERSON] помер в с. Лемешівка Калинівського району. Позивачка володіє та користується вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами. На даний час позивачка бажає продати будинок, однак при зверненні до нотаріальної контори для оформлення купівлі-продажу, стало відомо, що земельна ділянка біля будинку належить померлому батькові, що підтверджується вищезазначеними державними актами на землю. При оформленні у нотаріуса договору дарування житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, питання щодо набуття позивачкою [PERSON] права власності на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування придбаного нерухомого майна, не було вирішено. Договором дарування розмір земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, не визначений. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільних-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Таким чином, особа яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved