Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

В позовній заяві позивачка вказала, що 24 грудня 1994 року вона та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Василівського району Запорізької області за актовим записом № 152. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З липня 2014 року позивач та відповідач разом не проживають, сімейний побут спільно не ведуть. На теперішній час дитина проживає разом з позивачем. Приблизно з січня 2014 року відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, його вихованням не займається, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, заперечень проти позову не надав. Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 1994 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Василівського району Запорізької області за актовим записом № 152. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З липня 2014 року позивач та відповідач разом не проживають, сімейний побут спільно не ведуть. На теперішній час дитина проживає разом з позивачем. Приблизно з січня 2014 року відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, його вихованням не займається. Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1); мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (частина 2). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач має змогу утримувати дітей, а тому вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved