Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

В поданій заяві від 18 грудня 2019 року, із врахуванням заяви від 20 грудня 2019 року, ставиться питання про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] , який раніше перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , у виді заборони перебування у місці проживання заявника у буд. [ADDRESS] на строк шість місяців та заборони наближатись до заявника на відстань менше 300 м на строк шість місяців. Заява обгрунтована тим, що [PERSON] , шлюб із яким розірваний за рішенням суду від 10 вересня 2019 року, постійно та систематично вчиняє сварки, психічне та фізичне насильство щодо заявника, приходить до будинку за її місцем проживання, де вона проживає разом із дитиною, погрожує фізичною розправою та пошкоджує майно. Неодноразові звернення до правоохоронних органів не дали належного результату. Насильство зі сторони [PERSON] здійснюється тривалий час, з кожним разом його поведінка стає агресивнішою та жорстокішою, останній погрожує фізичною розправою. Вірогідність продовження домашнього насильства із спричиненням тілесних ушкоджень є високою. Просить заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлені вимоги за вищевикладених обставин, пояснивши, що після розірвання шлюбу проживає окремо від [PERSON] , який приходить до її місця проживання без попереджень, зокрема, у вечірній час, пошкодив вхідну хвіртку та вибив двері до будинку, неодноразово телефонує із погрозами, що реально сприймається нею як загроза життю. Перешкоди останньому у спілкуванні із сином з її сторони відсутні. Заінтересована особа [PERSON] проти заяви заперечував, пояснивши, що заявник перешкоджає йому у спілкуванні із сином, хвіртку не пошкоджував, лише вибив двері до будинку заявника, не проти припинення розмов і телефонних дзвінків щодо заявника. Із врахуванням поданих учасниками справи доказів суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , та заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно заочного рішення Ніжинського міськрайонного суду від 10 вересня 2019 року, яке набрало законної сили 11 жовтня 2019 року, останні є батьками [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із заявником у буд [ADDRESS] , в даному будинку [PERSON] не проживає, заявник працює у Ніжинському агротехнічному інституті. Дані обставини учасниками судового розгляду не заперечується. Відповідно до копії повідомлення Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 16 грудня 2019 року заявник [PERSON] неодноразово зверталась до відділу щодо неправомірних дій [PERSON] -20 листопада 2019 року, 05 грудня 2019 року, 05 грудня 2019 року, 08 грудня 2019 року, 09 грудня 2019 року, у зв`язку з чим відносно [PERSON] складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст.173, за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та проведені бесіди профілактичного характеру. В судовому засіданні [PERSON] безпосередньо підтвердив факт вибиття дверей будинку за місцем проживання заявника та [PERSON] , 2015 року народження, за адресою- [ADDRESS] , що є неприпустимим при вирішенні будь-яких питань, що в свою чергу має негативний вплив на спільну малолітню дитину заявника та заінтересованої особи, також останнім зазначена можливість припинення телефонних повідомлень та розмов стосовно заявника. Посилання [PERSON] на здійснення перешкод [PERSON] у спілкуванні із сином [PERSON] не підтверджене доказами у встановленому порядку, при цьому обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Також судом враховуються положення ст.ст.158, 159 СК України, відповідно до яких за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Вказані обставини підтверджують вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо своєї колишньої дружини [PERSON] .. Також в судовому засіданні встановлена висока вірогідність продовження вчинення [PERSON] домашнього насильства по відношенню до заявника, яка проживає разом із малолітньою дитиною, настання тяжких та особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними. Статтею 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. За таких обставин в судовому засіданні встановлені підстави для задоволення заяви та видачі обмежувального припису щодо [PERSON] відповідно до ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у вигляді заборони перебувати в місці проживання (перебування) заявника та заборони наближатися на визначену відстань до місця проживання та роботи заявника, із визначенням строку обмежувального припису-шість місяців. Статтею 26 вищезазначено Закону не визначено обмежувального припису у вигляді заборони наближення по постраждалої особи, у зв`язку з чим заява підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Відповідно до ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial