Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В провадженні Полтавської районного суду з 29.05.2013 р. перебуває цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Полтавського районного суду від 11.11.2013 р. справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Полтавська районна державна нотаріальна контора, Мачухівська сільська рада Полтавського району про визнання права власності на спадкове майно об'єднана з вищезазначеною справою. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] які свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, в позовних вимогах відповідача відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні надали суду заяву про залишення первісних позовних вимог без розгляду, а саме: про усунення від права на спадкування, визнання права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно, зобов'язання вчинення певних дій. Окрім цього відповідач та його представник надав суду заяву про зменшення позовних вимоги, а саме: про визнання права власності на спадкове майно змінивши черговість права на спадкування, яку підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, в позовних вимогах позивачів відмовити. Треті особи Полтавська районна державна нотаріальна контора, Мачухівська сільська рада Полтавського району в судове засідання не з'явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], показали, що позивачі, після розлучення їхніх батьків, ніколи не спілкувалися зі своїм батьком, померлим [PERSON], хоча знали, що він є інвалідом, потребує сторонньої допомоги, в основному допомагав його брат [PERSON]. Також пояснили, що померлий [PERSON] купив хату за гроші від продажу сумісної квартири з бувшою дружиною, проживав там разом зі співмешканкою [PERSON], у самої якої було троє дітей і вона поралася по господарству, коли співмешканку 2-3 роки назад збила машина в хаті залишилися проживати її діти, які вже є дорослими. Свідок [PERSON], в судовому засіданні дав аналогічні покази як і свідки [PERSON], уточнивши, що співмешканку, з якою жив покійний [PERSON], прізвище [PERSON] і проживали вони спочатку в с. Жуки, коли померла мати співмешканки продали там її будинок і на гроші від продажу її будинку та грошей покійного купили будинок в с. Мачухи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дав покази, що є сином [PERSON] і двоюрідним братом позивачів, які ніколи не спілкувалися не зі своїм батьком ні з ним як родичі, померлому [PERSON], завжди надавав допомогу його брат [PERSON], як матеріально так і по господарству, так як померлий був інвалідом. Ухвалою Полтавського районного суду від 13.03.2014 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Полтавська районна державна нотаріальна контора, Мачухівська сільська рада Полтавського району про усунення від права на спадкування, визнання права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно, зобов'язання вчинення певних дій - залишено без розгляду. Також даною ухвалою відповідачу [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про зменшення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін та представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 60 ЦПК України вимагає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON], батько позивачів, відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.08.2014 р. і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON], відповідно свідоцтв про народження є рідними дітьми померлого [PERSON]. Позивачі в установлений термін звернулися до Полтавської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але останньою 05 лютого 2013 року було надано відповідь, що спадкова справа на майно померлого заведена за їхніми заявами та брата батька [PERSON], а також повідомлено, що свідоцтво про право на спадкове майно не може бути видане у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.08.2003 р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , [INFO], [PERSON] [INFO], що діють за згодою матері продали в рівних частках квартиру [ADDRESS] Відповідно договору купівлі-продажу від 18.12.2003 р. [PERSON] купив житловий будинок з надвірними побудовами , приватизовані земельні ділянки передані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS]. Згідно повідомлення територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Полтавського району померлий [PERSON], не звертався для надання соціальної допомоги та не перебував на черзі для взяття на обслуговування. Управління пенсійного фонду України в Полтавському районі Полтавської області повідомило суд, що померлий [PERSON], за життя був інвалідом 1 групи з 15.01.2003 р. по 31.01.2005 р. , 2 групи з 01.02.2005 р. по 30.06.2012 р. та отримував пенсію по інвалідності. Головне управління пенсійного фонду України в Полтавської області управління з координації та контролю за виплатою пенсії надало суду інформацію, щодо розміру фактично виплаченої пенсії померлого [PERSON], за життя в періоди з 15.01.2003 р. по 30.06.2012 р. Суд вважає, що вимоги представника відповідача, про відмову у позовних вимогах позивачів з підстав, що померлий [PERSON], будучи інвалідом потребував сторонньої допомоги, а діти її не надавали, не провідували і не допомагали батьку, не підлягають задоволенню, так як спростовується показами свідків, які в судовому засіданні пояснили, що померлий [PERSON] проживав з співмешканкою [PERSON] та її дітьми, яка поралася по господарству, доглядала за чоловіком, окрім цього він отримував державне пенсійне забезпечення як інвалід. Відповідно ст. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). Стаття 1258 ЦК України визначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261 ЦК України. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Стаття 1296 ЦПК України, визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Враховуючи матеріали справи, докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як вони в установлений термін звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька, якому домоволодіння належало на праві власності, підстав у відмові в позову судом не вбачається. Відповідно ч. 1 п. 4 ст. 215 ЦПК України суд в резолютивної частині рішення суд зазначає розподіл судових витрат відповідно вимоги ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 355-357, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 7-11, 60, 130, 174, 209, 212-215, 218, 292 ЦПК України суд,-

Outcome: approved