overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться вищезазначена справа, в якому позивачка просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову позивачка посилалась на те, що 19 лютого 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час діти проживають з позивачем, а відповідач не надає допомоги на їх утримання, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов в повному обсязі та, посилаючись на те, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід; травня 2016 року зовсім не допомагає утримувати дітей, щомісячно на утримання дітей необхідно біля 2000-2500грн., які вона намагається заробити; просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги позивача визнав частково та, посилаючись на те, що на даний час він не працює, він не має можливості надавати допомогу дітям в розмірі, в якому просить позивач. Позовні вимоги визнає частково в розмірі 700-900 грн., на місяць. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, приходить до наступних висновків, а саме: Судом по справі встановлено факт, що сторони перебувають з 19 лютого 2010 року в шлюбі. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та про народження. В даний час сторони разом не проживають, а малолітні діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виконкому Марянівської сільради. Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, однак відповідач ухиляється від виконання даного обовязку, що вимусило позивачку звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні також встановлено, що з травня 2016 року відповідач не допомагає позивачу утримувати їх спільних дітей. Статтями 183, 184 СК України встановлено можливість визначення розміру аліментів у частці від заробітку батька або в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя дітей, її матеріальне становище, матеріальне становище позивача та відповідача, стан їх здоровя; а також те, що відповідач не має постійного доходу, офіційно не працює. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дати предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині вимог позивача належить відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,2 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 16 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 15, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, сварки, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дитини немає. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 16 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 15 /а.с.4/, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Корсак», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 23 червня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мар'янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 5, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в червні 2015 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, сварки, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки він створив нову сім'ю і це буде суперечити їхнім інтересам. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дитини немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 23 червня 2000 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Мар'янівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 5 /а.с.5/, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог статті 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 27 вересня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 318. Від шлюбу з відповідачем має дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинені в квітні 2013 року, оскільки позивач з відповідачем перестали розуміти один одного, втратили один до одного почуття поваги та любові, внаслідок чого в сім'ї стали відбуватися сварки. Позивач вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе, а тому вимушена звернутись з позовом до суду, в якому просить розірвати їх шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку СМС - повідомлення (а.с. 16,21,23). У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 27 вересня 2002 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 318, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.п.9). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, з квітня 2013 року сторони не проживають разом, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність почуття поваги та любові один до одного. Враховуючи викладене у суду є підстави вважати, що примирення між сторонами та відновлення сім'ї, неможливе, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому, на підставі ст. 112 СК України шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON], в якій заявник просить суд оголосити її чоловіка [PERSON] померлим. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалась на те, що вона 16 грудня 1988 року зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 2000 року місцезнаходження [PERSON] невідоме, з 15 квітня 2001 року він знаходиться у розшуку, а рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2003 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. До сьогоднішнього дня місце знаходження її чоловіка невідоме. У звязку з тим, що місцезнаходження її чоловіка невідоме, для оформлення земельної ділянки, спадкоємцями [PERSON] нею та їх сином можливе лише після оголошення його померлим, просила суд ухвалити рішенням, яким оголосити [PERSON] померлим. В судове засідання, особи, що беруть участь у справі не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заявник просить задовольнити її заяву. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що заява заявника підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою. Судом по справі встановлено, що заявник є жінкою [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO]. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міського суду від 24 вересня 2003 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Рішення набрало законної сили 24 жовтня 2003 року. На день розгляду справи рішення щодо визнання [PERSON] безвісно відсутнім не скасовано, відомостей про його місце перебування немає. Відповідно до вимог ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Заявник надаючи на підтвердження наявності у власності її чоловіка земельної ділянки, згідно із сертифікатом, посилається на те, що рішення про оголошення померлим її чоловік необхідно для оформлення спадщини у вигляді земельної ділянки. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що заява про оголошення [PERSON], [INFO] померлим підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересована особа - Вільненська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, в якій заявник просить встановити факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ДП № 018312, виданий 27 грудня 2001 року Вільненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області на земельну ділянку площею 1,940 га на ім'я [PERSON] належить [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи заяву, заявник посилається на наявність розбіжностей між його прізвищем, зазначеним паспорті та прізвищем, зазначеним в належному йому Державному акті на право приватної власності на землю, що перешкоджає заявнику в належній реалізації прав власника щодо присвоєння кадастрового номеру належній йому земельній ділянці. В судове засідання заявник не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Від заінтересованої особи надійшла заява, згідно якої остання не заперечує проти задоволення заяви. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ДП № 018312, виданого 27 грудня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 20248, на підставі рішення 23 сесії ХХІІІ скликання Вільненської сільської ради народних депутатів № 3-23/ХХІІІ від 20 грудня 2001 року, [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS] передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,940 га, що розташована на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та яка переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином вбачається наявність розбіжностей в документах щодо прізвища заявника, що унеможливлює належну реалізацію права власності та відповідно порушує права заявника, як власника майна. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи надані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, у правовстановлюючому документі при його виготовленні була зроблена помилка в написання прізвища, тому його вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересована особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, в якій заявник просить суд встановити опіку над недієздатною [PERSON], 1988 року народження та призначити заявника опікуном над [PERSON]. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що [PERSON] являться її племінницею. Рішенням суду від 26 січня 2007 року [PERSON] визнана недієздатною. Мати заявниці - [PERSON] була призначена опікуном над [PERSON], однак, [PERSON] [INFO] померла. В зв'язку з тим, що [PERSON] є інвалідом дитинства ІІ групи і через психічну хворобу не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. Тому заявник вимушена звернутись з даною заявою до суду. Заявник в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві просив суд задовольнити її в повному обсязі, справу розглянути за її відсутності. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання заявника та зацікавленої особи, фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 26 січня 2007 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною та призначено [PERSON] її опікуном. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] [INFO] померла. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна, згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради вбачається можливим призначення [PERSON] опікуном над [PERSON]. [PERSON] являється повнолітньою, дієздатною особою, подала заяву про призначення її опікуном, перебуває у родинних відносинах з [PERSON], перешкод для призначення її опікуном, встановлених ст. 64 ЦК України в судовому засіданні не встановлено, а отже суд вважає за можливе призначити заявника опікуном над [PERSON] На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересована особа - орган опіки та піклування Новомосковського міської ради Дніпропетровської області, в якій заявник просить суд визнати [PERSON], [INFO] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника опікуном над [PERSON]. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що [PERSON] являться її сином, є інвалідом 2 групи і через психічну хворобу не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і потребує опіки. Тому заявник вимушена звернутись з даною заявою до суду. Заявник в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд задовольнити її в повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання заявника та зацікавленої особи, фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. [PERSON] являється інвалідом ІІ групи з загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК від 04.01.2013 року. Як вбачається з акту № 47 від 28.11.2013 р. стаціонарної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в даний час [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом і за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то суд вважає можливим задовольнити заяву заявника та визнати [PERSON] недієздатним. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна, згідно ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка, згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно подання органу опіки та піклування Новомосковської міської ради вбачається можливим призначення [PERSON] опікуном над [PERSON]. [PERSON] являється повнолітньою, дієздатною особою, подала заяву про призначення її опікуном, перебуває у родинних відносинах з [PERSON], перешкод для призначення її опікуном, встановлених ст. 64 ЦК України в судовому засіданні не встановлено, а отже суд вважає за можливе призначити заявника опікуном над [PERSON]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved