Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

В позові позивач вказала, що з 25 жовтня 2008 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] у них народилась донька, [PERSON] . 15 серпня 2013 року шлюб було розірвано. З моменту розлучення і по цей час відповідач бачив доньку лише декілька разів. Аліменти відповідач платив невчасно і не в повному обсязі, а з 2018 року жодного разу не сплатив аліментів. За весь цей час відповідач навіть не поцікавився за які кошти виховується дитина. Загальна сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 30 квітня 2021 року складає 104 109,08 гривень. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає до теперішнього часу. Він ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, не цікавився життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі, у школі. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини, [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилась, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п.15,16, 18 постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, при розгляді справ за позовами про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України, особа, яка подала такий позов, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батько повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Судом встановлено, що відповідач у справі є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). Згідно довідки про неотримання аліментів №9087/3 від 24 березня 2021 року, виданої Василівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] за період часу з 05 лютого 2018 року до 18 березня 2021 року згідно виконавчого листа №2-н/311/14/2018, виданого 16 квітня 2018 року Василівським районним судом Запорізької області (а.с.10). Згідно розрахунку заборгованості Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), від 17 травня 2021 року, станом на 30 квітня 2021 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] становить 104 109,08 грн. (а.с.13). Відповідно до характеристики, виданої КЗ «Дніпрорудненська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Світоч», на ім`я [PERSON] , батько [PERSON] зв`язок з класним керівником не підтримує (а.с.15). Згідно рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №48 від 16 березня 2021 року, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1979 року народження по відношенню до малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] (а.с.16, 17). Відповідно до ч. 8 та ч.9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої із заявою Верховною Радою України Законом № 69-У від 03.08.2006 передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи він має достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності. Стаття 18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-Х11 від 27.02.1991, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст.27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 151 СК України, стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов`язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Стаття 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на встановлення судом ухилення відповідача [PERSON] від обов`язку утримання та виховання доньки, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо його дитини - [PERSON] , [INFO] . Суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу у справі про його право, відповідно до ст.ст.168, 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved