Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 02/08-СМБ від 22.09.2008 року. На обгрунтування своїх вимог вказав на те, що 22.09.2008 року між Банком та [PERSON] був укладений договір № 02/08-СМБ, згідно якого останній отримав кредит в сумі 135\~800,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 16 процентів річних щомісячно до 21.09.2018 року. З метою належного виконання зобов'язання між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 22.09.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом. Свої зобов'язання позичальник не виконує взагалі та заборгував за кредитним договором 4\~209 428,50 гривень. Просить: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22.09.2008 року в розмірі 4\~209 428,50 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 229,80 кв.м., житловою площею 126,5 кв.м та земельну ділянку площею 583 кв.м., які розташовані за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Миколайчука, 33-А, шляхом визнання права власності на вищезгаданий предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» за оціночною вартістю 1\~417 928,00 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, подав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позов підтримав з викладених підстав, просить його задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не зявились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, подали письмові заперечення, заявлені вимоги не визнали. Важають позов безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення з наступних причин. Відповідач виступила майновим поручителем по кредиту, який отримав її колишній чоловік [PERSON] в позивача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». В квітні 2012 року вони з чоловіком розлучилися і почали проживати окремо. З того часу вона нічого не знала про стан погашення кредиту, ніякі повідомлення з банку, вимоги про погашення боргу, їй не надходили. 05.10.2014 року [PERSON] помер. Про його смерть відповідачка повідомила [PERSON], надіславши йому 24.10.2014 року рекомендований лист із копією свідоцтва про смерть та подавши 28.10.2014 року заяву з проханням повернути їй правоустановчі документи на будинок в звязку з необхідністю зняти з реєстрації місця проживання померлого та оформити пенсію по втраті годувальника на двох неповнолітніх дітей. Умов договору іпотеки вона не порушувала, про порушення кредитного зобовязання Боржником за його життя не знала. Відповідачка вважає, що оскільки Боржник помер, спадщину після його смерті ніхто не прийняв, то зобовязання є припиненим. Оскільки спадкоємці не прийняли спадкового майна, а разом з ним і обовязків спадкодавця, кредитний договір вважається припиненим. А так як іпотека є похідною від правовідносин позики, то з припиненням основного зобовязання, припиняється і похідне. Крім того, розрахунок позовних вимог, наданий позивачем, є абсолютно бездоказовим. До «розрахунку» навіть не надано рух коштів по кредитному рахунку, що не дозволяє перевірити його обґрунтованість. Також відповідачка зазначає, що кредит брався її чоловіком для здійснення підприємницької діяльності і був оформлений на фізичну особу-підприємця. Отже правовідносини по стягненню кредитних коштів з фізичної особи - підприємця слід розглядати в порядку господарського судочинства. Також відповідачка, заперечуючи проти позову зазначила, що на даний час в будинку, звернути стягнення на який просить позивач, зареєстровані та проживають відповідачка, її малолітній син [PERSON], [INFO], та матір, [INFO], що підтверджується копією будинкової книги. Право користування даним жилим приміщенням має також неповнолітній син [PERSON], [INFO], тимчасово знятий з реєстрації місця проживання в звязку з навчанням у ВУЗі в іншому населеному пункті. В звязку з тим, що право користування житлом мають неповнолітні діти, для яких це житло є єдиним місцем проживання, [PERSON] зобовязаний був отримати дозвіл на проведення стягнення на предмет іпотеки в органах опіки та піклування. Такого дозволу немає. Просять відмовити в задоволенні позову.\~\~ Суд, зважаючи на позицію сторін, з'ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 22.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (назва якого внаслідок вступу в силу Закону України «Про акціонерні товариства» змінена на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк») (надалі Кредитодавець/[PERSON]) та [PERSON], (надалі Позичальник/Боржник) укладено кредитний договір № 02/08-СМБ (надалі - Кредитний договір), за умовами якого [PERSON] надав Позичальнику кредит у сумі 135\~800,00 (сто тридцять пять тисяч вісімсот) доларів США, зі сплатою 16 процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Кредитним договором. [PERSON] кошти надавалися строком по 21 вересня 2018 року. Додатковою угодою № 1 від 20.11.2008 року до кредитного договору № 02/08-СМБ від 22.09.2008 року, сторони внесли зміни та доповнення до діючого кредитного договору, яким визначили розмір процентної ставки, а саме: 18,0 % річних за період від дати укладання додаткової угоди по 21.09.2018 року шляхом внесення змін до п.1.4 договору. В забезпечення виконання зобовязань по Кредитному договору, між Банком (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) 22 вересня 2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Ковельського міського нотаріального округу за реєстровим номером 5658 (надалі Договір Іпотеки). Предметом іпотеки згідно Договору Іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 229,8 кв. м, житловою площею 126,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Миколайчука, 33-А. Вартість згідно із звітом про експертну оцінку від 24.06.2008 року, складеного субєктом оціночної діяльності ТОВ «Сван Консалтинг» становить 1\~365 500,00 грн.; земельна ділянка площею 583 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Миколайчука, 33-А. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 0710400000:24:003:008. Вартість згідно із звітом про експертну оцінку від 24.06.2008 року, складеного субєктом оціночної діяльності ТОВ «Сван Консалтинг», становить 52\~428,00 грн. В порушення зобовязань укладеного кредитного договору Боржником було допущено прострочення в здійсненні оплати за кредитом та процентами в звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12.08.2015 року становить 183\~434.19 дол. США (в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку 12.08.2015 року 1 дол. США = 21.371550 грн.) 3\~920 272,96 грн., в тому числі: кредит 122\~971.10 дол. США; відсотки 60\~463.09 дол. США; комісія за РО 26\~743.20 грн.; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 262\~412.34 грн. Всього заборгованість за гривневим еквівалентом по курсу НБУ на дату розрахунку 12.08.2015 року становить 4\~209\~428.50 грн. (чотири мільйони двісті девять тисяч чотириста двадцять вісім гривень 50 копійок). Оплату по кредиту Позичальник перестав сплачувати з квітня 2012 року, а 05.10.2014 року боржник [PERSON] помер. Кредитор не звертався з вимогою до Боржника чи Іпотекодавця про сплату боргу, повернення кредитних коштів за життя боржника. До матеріалів позовної заяви такі докази не надані. В жовтні 2014 року Іпотекодавець повідомила [PERSON] про смерть Боржника рекомендованим листом від 24.10.2014 року та в заяві від 28.10.2014 року. Суд оцінює, що у разі смерті фізичної особи її майнові права та обовязки переходять до інших осіб в порядку спадкування. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку жодна особа (спадкоємець) не прийняла, а тому зобовязання за кредитним договором припинилося із незалежних від волі сторін причин. Так як зобовязання за основним договором припинилося, то припинилося зобовязання і за похідним та забезпечувальним договором іпотеки, укладеним між Банком та [PERSON] Доказів про звернення до спадкоємців із вимогою про погашення боргу чи до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із вимогою про включення кредитного зобовязання до спадкової маси Позивачем не надано. \~Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України\~\~ встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення\~\~\~\~\~\~чергової частини позикодавець\~\~\~\~\~\~має право вимагати\~\~\~\~\~\~дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також\~\~\~\~\~\~сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Зазначена норма закону застосовується також до відносин за кредитним договором в силу вимог\~\~ст. 1054 ЦК України.\~\~\~\~\~\~ Однак, Банк не скористався таким правом з 2012 року, коли боржник перестав належним чином виконувати свої зобовязання. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України, ст.ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку», в силу застави (іпотеки) кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», п. 7.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, а також в інших випадках, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 4.1.5. Іпотечного договору - Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане, або, відповідно до п. 4.1.6. договору в разі порушення Позичальником зобовязання за кредитним договором чи Іпотекодавцем зобовязань за цим договором, а також інших обовязків Іпотекодавця/Позичальника, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Тобто дана стаття вміщує правила, що стосуються виконання зобов'язань, в яких строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України у разі, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 2.7 Договору [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначені частині, в тому числі у випадку невиконання Позичальником/Майновим поручителем та/або Поручителем своїх боргових та інших за цим договором та/або умов Іпотечного договору. При цьому, виконання боргових зобовязань повинно бути проведено Позичальником та/або Поручителем протягом 7 (семи) робочих днів з дня отримання Позичальником відповідної вимоги. У випадку невиконання Позичальником боргових зобовязань понад 1 (один) календарний місяць від дати отримання вимоги Банку, Банк має право на стягнення на предмет іпотеки, майно поручителя в порядку, передбаченому діючим законодавством та Договором іпотеки. В застереженнях до п. 2.7. Кредитного Договору зазначено: «Вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим, в день отримання їх Позичальником. Документом, що підтверджує відправлення Банком листа про вимогу усунення порушення, виконання порушеного зобовязання та про дострокове погашення [PERSON] є квитанція поштового відділення про отримання відповідного рекомендованого листа Позичальнику чи повідомлення поштового відділення про неможливість вручити такий рекомендований лист Позичальнику. До направлення вимоги чи відкликання на адресу Позичальника поштою прирівнюється також її вручення Позичальнику чи його представнику під розпис. Оскільки до матеріалів позовної заяви не долучено доказів належного оповіщення Позичальника про порушення ним зобовязання по погашенню кредиту, зробити висновок про настання строку виконання зобовязання немає підстав. Відповідно до п. 4.4 Іпотечного договору визначені обовязки Іпотекодавця. З обставин, викладених в позові не вбачається, що Іпотекодавцем порушено якийсь з пунктів Договору, тому підстав вважати, що Іпотекодавець порушував умов даного договору щодо виконання своїх обовязків перед Іпотекодержателем немає. Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору сторони домовилися, що невиконання, або неналежне виконання Позичальником зобовязань по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів, а так само невиконання або неналежне виконання зобовязань, передбачених п.п. 3.3., 5.1. цього Договору, є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком Позичальника, а Позичальник здійснює дострокове повернення отриманих кредитних коштів Банку, сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов цього договору. Для цього банк надає під розпис уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом Позичальнику письмову вимогу про дострокове повернення Позичальником кредитних котів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з нарахуванням можливих штрафних санкцій. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, банк по закінченню 20-ти денного строку з дати отримання Позичальником/Поручителем такої вимоги, звертає стягнення на заставлене майно, чи інше забезпечення у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки та інших витрат Банку, у порядку визначеному цим договором. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. До позовної заяви не додано доказів того, що [PERSON] звертався до Позичальника із вимогою про повернення кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з нарахуванням можливих штрафних санкцій. Не додано також доказів того, що до відповідача, як майнового поручителя, [PERSON] звертався з письмовою вимогою про виконання зобовязань Позичальника. Лист-вимога від 28.05.2015 року, яка міститься в матеріалах справи не може бути взята судом до уваги як належний доказ, оскільки даних про відправлення [PERSON] і отримання останньою цієї вимоги не надано. Наявність доданого до вимоги опису, на переконання суду, не є доказом відправлення і вручення вимоги адресату. Разом з тим, частиною 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Такої процедури Позивачем проведено не було, вартість майна, переданого в іпотеку, визначена станом на момент укладення Іпотечного договору 22.09.2008 року. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором ще не настав, рішення про дострокове повернення кредитних коштів та про обрання способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено п. 7.2 іпотечного договору, Банком не приймалося, оцінка предмету іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на момент пред'явлення відповідної вимоги не визначалась, клопотання про проведення такої оцінки кредитором не заявлялось. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Відповідно до статті 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Вимогами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту вказаних норм матеріального права вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. З урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Також відповідно до роз'яснень, які містяться у абз. 5 п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки. Під час розгляду справи було встановлено, що кредитний договір № 02/08-СМБ від 22.09.2008 року припинив свою дію у зв'язку зі смертю боржника [PERSON], оскільки спадкоємці після смерті боржника спадщину не прийняли. З урахуванням того, що договір іпотеки є похідним від кредитного договору, відповідно до наведених норм матеріального права, суд вважає, що у такому разі договір іпотеки також припинив свою дію. Суд дійшов висновку, що позивач не надав до суду належних доказів, які би підтверджували обгрунтованість його вимоги до відповідача та не підтвердив жодним документом саму суму нарахованої ним заборгованості та підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, що у свою чергу порушує право відповідача та його неповнолітньої дитини на користування предметом іпотеки, відсутній дозвіл органу опіки та піклування на реалізацію предмета іпотеки. Крім того, боржник за Кредитним Договором помер, після його смерті правонаступництво не відбулося, у звязку з чим Договір [PERSON] є припиненим, то і порука є припиненою, тому позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed