Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

в позові вказано, що 22.08.2007 року позивач та [PERSON] уклали кредитний договір №1458pv18-07, відповідно до якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 51000 доларів США зі строком повернення до 22.08.2010 року. Додатковою угодою до кредитного договору №1 від 27.03.2008 року продовжено строк дії договору до 22.08.2022 року. Забезпеченням виконання зобовязання за кредитним договором є нежитлові приміщення, які належали на праві власності [PERSON], які були передані в іпотеку згідно договору іпотеки від 28.08.2007 року та договору іпотеки від 27.03.2008 року. 26.05.2008 року внесено зміни до договору іпотеки від 27.03.2008 року та вказано, що іпотека забезпечує виконання зобовязання, що випливають з договору про відкриття ВКЛ №1458pv18-07 від 22.08.2007 року, додаткових угод до цього договору з повернення кредиту в сумі 51000 доларів США до 22.08.2022 року. Іпотекодавець [PERSON] помер 01.01.2012 року. Спадкоємцем майна померлого [PERSON] є відповідачка [PERSON], яка повинна відповідати за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Заборгованість за кредитним договором №1458pv18-07 становить 8814070,78 грн. Позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1458pv18-07 від 22.08.2007 року в сумі 8814070,78 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 27.03.2008 року, а саме: на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 192, заг. площею 30,1 м.кв., яке належить на праві власності відповідачці; спосіб реалізації предмету іпотеки визначити реалізацію шляхом проведення прилюдних торгів із початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача просила про розгляд справи за відсутності представника, підтримуючи позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. 22.08.2007 року позивач та [PERSON] уклали договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1458pv18-07 за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 16000 доларів США з терміном погашення до 22.08.2010 року. Відповідно до п. 2.1 договору плата за користування кредитними коштами становить 15 % річних. Додатковими угодами №1 від 27.03.2008 року та №2 від 25.04.2008 року були внесені зміни до договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії та викладено окремі його пункти у новій редакції. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу дії ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. В забезпечення виконання зобов'язань за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1458pv18-07 від 22.08.2007 року позивач та [PERSON] 27.03.2008 року уклали договір іпотеки, згідно п.7 якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, що знаходяться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, №192, загальною площею 30,1 кв.м. Згідно договору про внесення змін 26.05.2008 року позивач та [PERSON] внесли відповідні зміни до договору іпотеки від 27.03.2008 року. Відповідно до свідоцтва про смерть №140756 від 11.01.2012 року [PERSON] помер 01.01.2012 року. Згідно вимог ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав, обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України ,,Про іпотеку іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України ,,Про іпотеку). Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України ,,Про іпотеку у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Згідно ч.2 ст.23 Закону України ,,Про іпотеку особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно наданої позивачем копії рішення Івано-Франківського міського суду від 20.01.2015 року у справі за позовом ПАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, після смерті [PERSON] прийняла його донька [PERSON], у зв'язку із чим отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок та земельну ділянку в с. Стерегуще Роздольненського району АРК, автомобіль марки ВАЗ, модель 21140, домоволодіння №1 по вул. Кропивницького в м. Івано-Франківську. [PERSON] від спадщини відмовився, про що подав відповідну заяву в нотаріальну контору. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року ,,Про судову практику у справах про спадкування отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутись до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами ст. 625 ЦК. Згідно із роз'ясненнями пункту 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ,,Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин №5 від 30 березня 2012 року, - у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України ,,Про іпотеку). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. У відповідності до п.п. 3.3, 3.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. З огляду на зазначені норми закону та роз'яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України, спадкоємці померлого іпотекодавця, за умови прийняття спадщини, незалежно від того отримали вони свідоцтва про право на спадщину на майно, що забезпечує зобов'язання іпотекою, є боржниками перед кредитором в межах вартості іпотечного майна, оскільки часткова відмова від спадщини законом не допускається. Спадкуванню підлягають не тільки права спадкодавця, а і його зобов'язання. Спадкоємцем майна [PERSON] по закону є відповідачка, оскільки вона прийняла спадщину після його смерті у встановленому законом порядку, у зв'язку із чим повинна відповідати у зобов'язаннях перед позивачем, які виникли за життя у спадкодавця [PERSON] на підставі договору іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.33 Закону України ,,Про іпотеку, якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 ,,Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин закріплено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України ,,Про іпотеку, так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Згідно розрахунку позивача станом на 23.06.2015 року заборгованість за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії №1458pv18-07 від 22 серпня 2007 року становить 8814070, 78 грн. з них: прострочена заборгованість по основному боргу кредиту 50900,01 доларів США, що еквівалентно 1108027,05 грн., строкова заборгованість по відсотках 520,31 доларів США, що еквівалентно 11326,47 грн., прострочена заборгованість по відсотках 55769,79 доларів США, що еквівалентно 1214035,83 грн., пеня 6480681,43 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Відповідно до копії посвідчення №321205 відповідачка є інвалідом 1 групи, а тому згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України ,,Про судовий збір звільняється від сплати судового збору. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 ,,Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Отже, в даному випадку сплачена позивачем сума судового збору 3654 грн. не підлягає стягненню з відповідачки. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved