Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

В провадження Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей з території України без згоди батька. В позові зазначено, що в період з 17.12.2010 року по 05.04.2016 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Після припинення сімейних відносин між позивачкою та відповідачем, позивачка сама займається вихованням дітей, їх розвитком та утриманням. Відповідач жодної участі в їх вихованні не приймає жодної допомоги матеріального чи морального характеру не надає. Станом на теперішній час позивачка хоче поїхати разом з дітьми до Автономної республіки Крим в гості до матері та тітки, які там мешкають, та одночасно оздоровити дітей впродовж літніх місяців. До 01.09.2017 року позивачка планує повернутися до м. Краматорська, оскільки її старша донька [PERSON] в цьому році піде до школи в м. Краматорську. Однак, відповідач свою згоду на вивезення дітей на оздоровлення в добровільному порядку дати відмовляється нічим не обґрунтовуючи свою позицію. Позивачка просить суд винести рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в АРК без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON], на два місяці. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомими суду причинам, про день, час і місце слухання повідомлявся належним чином. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовної заяви. \~\~\~\~ Суд, згідно до\~ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] з 17.12.2010 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05.04.2016 року шлюб мі ними розірвано. (а.с.8) Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.5,6,7). Відповідно до\~ст.141 ч.1 Сімейного Кодексу України\~мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, не зважаючи на те чи перебували вони в шлюбі чи ні. Відповідно до ч.2\~ст.141 Сімейного Кодексу України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав по відношенню до дитини. Згідно\~ст.157 Сімейного Кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно\~ст.154 ч.2 Сімейного Кодексу України\~батьки можуть звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно\~ст.16 ч.2 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, що порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом. У відповідності до ст.ст.150\~ч.2,\~155\~ч.1\~Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлені законом. Відповідно до\~ст.313 ЦК України\~фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно зі\~ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»\~документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Встановлені судом обставини свідчать про те, що малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на даний час проживає разом з позивачкою в Україні в м. Краматорську Донецької області, батько дітей матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не приймає участі у їх вихованні, мешкає окремо. Мати бажає вивезти дітей на оздоровлення та відвідування родичів бабусі. Відповідно до п.3 Загальних положень Постанови Кабінету Міністрів України №367 від 04.06.2015 року «Про затвердження Порядку вїзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї», вїзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови предявлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239). Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені\~Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку\~\~перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з\~\~України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;\~\~\~\~довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої\~статті 135 Сімейного Кодексу України\~(під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Згідно з ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно з Конвенцією про права дітей, ратифікованою Верховною Радою України за №789 від 27.02.1991 р., в усіх діях, щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до ст.ст.7,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування з метою оздоровлення та відвідування родичів, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в наданні дозволу на виїзд на відпочинок та оздоровлення громадянам України [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в АРК, які не досягли шістнадцятирічного віку, у період з 01.07.2017 року до 31.08.2017 року, у супроводі їх матері [PERSON], без згоди їх батька [PERSON].

Outcome: approved