Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначила, що на підставі рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради № 109 від 18 березня 2009 року її та [PERSON] було призначено опікуном [PERSON], [INFO]. Також, позивач зазначила, що батько дитини [PERSON] не займається вихованням дитини, не турбується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, він категорично не бажає чути про існування своєї дитини. Крім того, позивач зазначила, що [PERSON] переховувався від дитини, був знятий з реєстрації та останні п'ять років не давав про себе знати, в зв'язку з чим був визнаний безвісно відсутнім. Однак, відповідач досяг пенсійного віку та вимушений був зареєструватися для отримування пенсії, та після виявлення відповідача рішення суду про визнання його безвісно відсутнім було скасовано. Окрім того, [PERSON] зазначила, що дитина повинна втратити статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а разом з цим мати можливість користуватися відповідними пільгами (безкоштовним забезпеченням у навчальному закладі гарячими обідами, отриманням шкільної та спортивної форм, путівками до оздоровчих таборів тощо). Також, [PERSON] зазначила, що батько зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття, але добровільно відмовляється від надання матеріальної допомоги та взагалі не хоче чути про існування дитини. В зв'язку з зазначеним, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач просить: 1.Позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 2.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Перерва В.Л. в судове засідання не з'явилась, хоча надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи - служба у справах дітей Брусенцева І.В. в судове засідання не з'явилась, хоча надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Третьої особи - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. З свідоцтва про народження суд, встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). З свідоцтва про смерть, встановлено, що мати дитини [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). З акта обстеження умов проживання служби у справах дітей, суд встановив, що в квартирі [ADDRESS] задовільний санітарний стан, є належні умови для проживання та розвитку дитини [PERSON], виханням якої займаються опікуни [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради від 06 листопада 2014 року, суд встановив обставини невиконання батьківських обов'язків [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] (а.с.22) З рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2009 року, встановлено, що [PERSON] було визнано безвісно відсутнім (а.с.11). З рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2014 року, встановлено, що рішення Тернівського міського суду від 12 лютого 2009 року скасовано (а.с.13). З довідки № 211 та акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 15 травня 2014 року, встановлено, що [PERSON] зареєстрований в буд. [ADDRESS], однак не проживає (а.с. 14,15). З характеристики з місця проживання від 15 травня 2014 року, встановлено, що [PERSON] по місцю реєстрації не проживає, зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя (а.с. 16). У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини. її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в пунктах 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. В зв'язку з вищевикладеним, та визнанням відповідачем [PERSON] позову, суд вважає необхідним позов задовольнити. Суд покладає оплату судового збору на відповідача по справі.

Outcome: approved