Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» про поновлення черги на квартирному обліку, скасування рішення житлово-побутової комісії, визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він, [PERSON] з лютого 1990 року перебуває п`ятим у списку першочергового отримання житла, як багатодітна сім`я, яка потребуює покращення житлових умов, в Житомирській установі виконання покарань № 8. Згідно протоколу № 7 спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» його зняли з квартирного обліку та виключили із черги на підставі п. п. 5, п. 26 «Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (далі Правил…), мотивуючи тим, що він, [PERSON] жодного разу не поновив та не подав всіх документів на всіх членів сім`ї, які перебувають на квартирному обліку в установі, а саме, на старшого сина [PERSON] , 1984 р. н., який, не є громадянином України, і взагалі не може і не має права перебувати на квартирному обліку та отримувати житло. Зазначене в протоколі не відповідає дійсності, про що свідчить надана ним житловій комісії довідка про про склад сім`ї, в якій його син зареєстрованим в м. Житомирі не значиться, а в описовій частині рішення суду від 07.08.2017 р. зазначено, що він та його сім`я на законних підставах перебувала в черзі на першочергове отримання житла, при цьому рішеннями комісії порушено його право на житло в частині відмови в наданні квартири, а також зняття з черги квартирного обліку. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали, представник відповідача проти вимог заперечив. Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. В ст. 37 цього Кодексу передбачено, що облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Відповідно до п.2 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних Спілок від 11 грудня 1984 р. N 470 , жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Згідно з п.3 вищезазначених правил, квартирний облік, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності. На підприємствах, в установах, організаціях пропозиції з питань квартирного обліку і надання жилих приміщень підготовляються комісією по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету і вносяться нею на спільний розгляд адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно до п.13 правил, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати). Відповідно до п.25 правил, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Згідно з п. 26 правил, громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Судом встановлено та сторонами у судовому засіданні визнано, що позивач разом із п`ятьома членами сім`ї взятий на квартирний облік в загальну чергу з 11.07.1988 року та у список першочергового отримання житла з 16.02.1990 р., як багатодітна сім`я з збереженням часу перебування на квартирному обліку за попереднім місцем роботи, протокол № 10 від 27.10.1991 р. Облікова справа поновлювалась у 2014, 2015 та 2016 роках. Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою відмови та зняття [PERSON] та членів його сім`ї з квартирного обліку стало відсутність письмових заяв дорослих членів сім`ї щодо перебування на квартирному обліку. (а. с. 18). Зазначене в протоколі не відповідає дійсності, про що свідчить надана [PERSON] житловій комісії довідка про про склад сім`ї, в якій його син зареєстрованим в м. Житомирі не значиться, а в описовій частині рішення суду від 07.08.2017 р. зазначено, що [PERSON] та його сім`я на законних підставах перебувала в черзі на першочергове отримання житла, при цьому рішеннями комісії порушено його право на житло в частині відмови в наданні квартири, а також зняття з черги квартирного обліку. Крім того, з наведеного протокол № 7, яким внесено зміни в протокол № 5 не може залишатись в силі, оскільки протокол № 5 ріщенням Богунського районного суду від 07 серпня 2017 р. визнано незаконним, а тому додатки до цього протоколу в тому числі і протокол №7 не можуть залишатись в силі. (а. с. 5-6). В судовому засіданні позивач наполягав а відповідач не спростував тих обставин, що всі необхідні зміни до облікової справи в житлову комісію [PERSON] надавав своєчасно. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. ст. 39-40 ЖК України та вимог п. п. 20, 21, 28 Правил… процедура, щодо взяття громадян на квартирний облік та зняття з нього, передбачає затвердження спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету, яке, в свою чергу, затверджується виконавчим комітетом місцевої ради. Судом встановлено, що ця процедура, при знятті [PERSON] з квартирного обліку не була дотримана. Отже, встановивши відсутність обставин з підстав якої позивача було знято з квартирного обліку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування рішення спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань №8, оформлене протоколом № 7 від 30.05.2017 р. «Про розгляд протоколу № 4-а від 17.05.2017 р. засідання громадської комісії з житлових питань при міськвиконкомі Житомирської міської ради. Про усунення деяких недоліків по протоколу № 5 спільного засідання адміністрації та житлово-побутової комісії Житомирської установи виконання покарань управління Державної інспекції служби України в Житомирській області (№8) від 29.11.2016 р. (а. с. 4). Відповідно до п. 27 Правил, громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право. Згідно з п. 29 Правил, право громадянина перебувати на квартирному обліку за місцем попередньої роботи зберігається у випадках: виходу на пенсію. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Належність доказів принцип оцінки доказів, що полягає в необхідності встановлення судом зв`язку між змістом фактичних даних, поданих особами, що беруть участь у справі, в обґрунтування своїх вимог або заперечень, і обставинами, що підлягають доказуванні у справі. Належність доказів проявляється трояко: 1) належним визнається доказ, за допомогою якого встановлюється яка-небудь з обставин, що входять в предмет доказування (позитивний доказ); 2) належним визнається доказ, за допомогою якого перевіряються фактичні дані (докази), вже наявні в справі; 3) належним признається доказ, який спростовує наявність тих або інших обставин, що мають значення для даної справи. Позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] . (а.с. 7) Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд присуджує стягнути з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» Управління державної пенітенціарної служби України на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. Крім того, та присуджує стягнути з Державної установи «Житомирська установа виконання покарань № 8» Управління державної пенітенціарної служби України на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. (а. с. 90-92)

Outcome: approved