Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, на її користь, на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Позов мотивується тим, що сторони уклали шлюб 11 листопада 2000 року, відповідно до свідоцтва [NUMBER] , та копією свідоцтва про встановлення батьківства [NUMBER] , від 11 листопада 2000 року, відповідно до якого [PERSON] визнано батьком [PERSON] , 13 вересня 2010 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено що сторони уклали шлюб 11 листопада 2000 року, відповідно до свідоцтва [NUMBER] . 11 листопада 2000 року було встановлено батьківство, згідно копії свідоцтва [NUMBER] , до якого [PERSON] визнано батьком [PERSON] . Також слід зазначити що на момент подачі позову до суду, дитина [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою. Так, згідно ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. За змістом цієї норми права стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, як слідує з позовних вимог, зазначених позивачкою в її позові, вона просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, та заборгованість по аліментам. Згідно з ч.3 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Аналізуючи ч.3 ст.194 та ч.2 ст.191 СК України суд зазначає, що стягнення заборгованості за минулий час, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу та присудження аліментів за минулий час, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 191 СК є різним правовим регулюванням аліментних обов`язків платників аліментів. Встановлено, що вимога про стягнення аліментів за минулий час в порядку передбаченому ч. 2 ст. 191 СК позивачкою не пред`являлась. Таким чином, відповідно до ч.3 ст.194 СК України заборгованість по аліментах може бути стягнута за рішенням суду лише у випадку їх відрахування в порядку ст.187 СК України. З матеріалів справи вбачається, що відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника або одержувача аліментів не мала місця, так як такої заяви не було подано, а частина ч. 3 ст. 194 СК України визначає порядок стягнення заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. На підставі викладеного, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не доведеними, та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed