Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

в серпні 2013 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про визнання позивача таким, що прийняв спадщину та визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності, при цьому пояснивши наступне. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON]. На день смерті [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS], у якій останній належала на праві власності частка, що ввійшла до складу спадщини. При цьому, спадкоємцями [PERSON] залишилися відповідач, як донька спадкодавця, та позивач, як онук спадкодавця. В свою чергу, відповідач фактично не проживала із спадкодавцем по день смерті останньої та не звернулася у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Таким чином, відповідач не прийняла спадщину після [PERSON] Разом з цим, позивач зазначив, що проживав у квартирі [ADDRESS] із [PERSON] по день смерті останньої та у визначений законом строк для прийняття спадщини не заявив відмову від її прийняття, тобто, прийняв спадщину після [PERSON] У зв'язку із зазначеним, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо частки в праві приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Проте, нотаріусом винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо квартири [ADDRESS], у зв'язку з порушенням останнім строку на прийняття спадщини та неможливістю визначити розмір частки спадкового майна у квартирі [ADDRESS]. Крім того, позивач зазначив, що відповідач не визнала прийняття останнім спадщини від [PERSON] та відмовилася надати згоду на визначення часток співвласників у квартирі [ADDRESS]. За таких обставин, позивач просив суд встановити факт його проживання однією сім'єю із [PERSON] не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини; встановити факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON]; визначити, що частка померлої [PERSON] в праві приватної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/3. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти задоволення позовних вимог, при цьому пояснив, що відповідач фактично не проживала у квартирі [ADDRESS] із [PERSON] по день смерті останньої та відкриття спадщини. З урахуванням пояснень сторін, на основі з'ясованих обставин, на які посилались сторони, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації смерті у Києві від 05.09.2010 року. На момент смерті [PERSON], квартира [ADDRESS] належала останній в рівних долях із відповідачем та позивачем на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 15552, виданого Держаною адміністрацією Московського району від 08.09.1997року та технічного паспорту на вищезазначену квартиру [ADDRESS]. [PERSON] проживала у вищезазначеній квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Житлово-експлуатаційної контори від 18.12.1991року за № 1261. Також, судом встановлено, що відповідач є донькою [PERSON] згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] від 10.08.1964року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.12.1976 року. Крім того, судом встановлено, що позивач є онуком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.07.1974 року та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01.03.2003 року. Разом з цим, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.08.2013 року, а також листом нотаріуса від 15.01.2014року за № 04/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. При цьому, положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, відповідач, як донька спадкодавця [PERSON], належить до першої черги спадкоємців за законом. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні визнав позов та зазначив, що [PERSON] фактично не проживала у вищезазначеній квартирі [ADDRESS] із [PERSON] по день смерті останньої та відкриття спадщини. Згідно з ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Разом з цим, положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В свою чергу, згідно з наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 14.08.2013 року за № 34846763 у вказаному реєстрі відсутня інформація щодо відкриття спадкової справи за померлою [PERSON] Крім того, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] у листі від 15.01.2014 року за вих. № 04/01-16 зазначено про відсутність відкритих спадкових справ та виданих на підставі останніх свідоцтв про право власності на спадщину за померлою [PERSON] Також, необхідно зазначити, що матеріали справи не містять доказів подання відповідачем заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON], отримання відповідачем свідоцтва про прийняття спадщини після померлої [PERSON] Згідно з положеннями ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідач не прийняла спадщину після померлої [PERSON] На підставі вищевикладеного, суд вважає, що не суперечить закону визнання відповідачем позову, у зв'язку з чим суд приймає визнання відповідачем позовних вимог. Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Судом беззаперечно встановлено, що з 1990 року та на момент смерті [PERSON] разом з останньою у квартирі [ADDRESS] однією сім'єю позивач проживав понад п'ять років, що підтверджується довідкою за Формою № 3 Житлово-експлуатаційної контори № 202 від 18.12.1991року за № 1261, довідкою Житлово-експлуатаційної організації - 112 Голосіївського району від 14.06.2013 року за № 561 та за № 71. Згідно з ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У матеріалах справи відсутні та суду не надано докази відмови позивача від прийняття спадщини після [PERSON] Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, Верховним Судом України у положеннях ухвали від 03.05.2012 року по справі № 6-11695св12 визнано правомірним застосування способу захисту прав спадкоємця у формі визнання факту прийняття спадщини, сумісного проживання із спадкодавцем та визнання права власності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач прийняв спадщину після померлої [PERSON], зокрема належну їй частку у квартирі [ADDRESS]. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, згідно зі ст. 1296 ЦК України позивач як спадкоємець, що прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, зокрема щодо належної спадкодавцю [PERSON] долю у квартирі [ADDRESS], яка входить до складу такої спадщини. Разом з цим, як було зазначено, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.08.2013 року та згідно з листом нотаріуса від 15.01.2014 року за № 04/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. В свою чергу, у положеннях абз. 5 і 6 п. 3.4. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2». В зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовну вимогу щодо визначення частки померлої [PERSON] у праві приватної власності на квартиру [ADDRESS] у складі 1/3 від зазначеної квартири. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 114,71 грн., перераховані останнім на оплату судового збору згідно квитанції від 20.08.2013 за № ПН223228.

Outcome: approved