Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

В серпні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 8757 грн. 42 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ АБ Експрес-Банк та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21281/30/к від 17.04.2013 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % річних з кінцевим терміном повернення до 17.04.2015 року. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 4988 грн., заборгованість по процентам у сумі 3405 грн. 30 коп., інфляційні нарахування в сумі 364 грн. 12 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, при цьому заявлені позовні вимоги визнав частково, просив суд при вирішенні справи врахувати ситуацію, яка склалася в Донецькій області внаслідок проведення антитерористичної операції та зменшити суму заборгованості за кредитом відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до заяви позичальника № 21281/30/к від 17.04.2013 року (а.с. 4; 6; 7-9; 10, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, [PERSON] отримав кредит у сумі 20000 грн., із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 28% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 17.04.2015 року. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № 21281/30/к від 17.04.2013 року, укладеного між ПАТ АБ Експрес-Банк та [PERSON] встановив, що станом на 11.07.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 8757 грн. 42 коп., з них 4988 грн. заборгованість за кредитом, 3405 грн. 30коп. заборгованість по процентам, 364 грн. 12 коп. інфляційні нарахування (а.с. 2; 5). В той же час в положеннях ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року чітко визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування саме пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики. Отже, нараховані банком інфляційні нарахування в сумі 364 грн. 12 коп. не є штрафною санкцією або пенею в розумінні ст. 549 ЦК України. Виходячи з цього, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних витрат за кредитом є правомірними, тому суд не застосовує положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved