Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], третя особа виконавчий комітет Рівненської міської ради про визнання членом сімї, визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали. Суду пояснили, що позивач та відповідач протягом останніх 10 років постійно проживають разом. Свої стосунки вони не реєстрували, оскільки не бажали додатково витрачатися на проведення формальних церемоній, святкувань тощо. При цьому, плоди своєї праці кожен з них приносив в дім, кожен працював для родини. За час спільного проживання, позивач фактично являється для відповідача цивільною дружино. Протягом спільного проживання вона спільно з ним готувала їжу, прибирала й забезпечувала спільний побут, усі зароблені кошти ними спільно витрачалися на оплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, одягу, меблів, проведення відпочинку. За таких обставин, зважаючи на викладені вище пояснення та спільне проживання з відповідачем, вважають, що позивач є членом його сімї. Однак, відповідач після тривалих стосунків на прохання відповідача офіційно зареєструвати шлюб, посилаючись на всілякі нісенітниці наразі відмовляється з нею зареєструвати шлюб, чим завдає їй значних моральних страждань. На підставі вищевикладеного, просять суд заявлені позовні вимоги задоволити. В судове засідання відповідач не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою та оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. В судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Рівненської міської ради просить суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що будинок №30 по вулиці Макарова в м.Рівне, в тому числі і квартира №185 прийнято у комунальну власність м.Рівне згідно рішення Рівненської міської ради №707 від 25 лютого 2004 року. Зі змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні позивачем пояснень вбачається, що визнання її членом сімї відповідача необхідно для визнання в подальшому права власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. З дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 11 березня 2016 року по цивільній справі №569/12195/15-ц за позовом виконавчого комітету Рівненської міської ради до [PERSON], [PERSON], третя особа ЖКП «Західне» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнання недійсним договору найму квартири та виселення позовні вимоги позивача задоволено. [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], визнано втративши право на користування житловим приміщенням квартирою №185 в будинку №30 по вулиці Макарова в м.Рівне; виселено [PERSON], [INFO], уродженку [INFO] РФ, із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення в силу недійсності договору найму квартири від 25 грудня 2004 року між нею та [PERSON], що прямо встановлено законом. Даним рішенням встановлено, що судом враховано висновки колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у рішенні від 12 серпня 2015 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору виконавчий комітет Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Управління ДМС у Рівненській області про визнання права на користування житловим приміщенням та реєстрацію особи за місцем проживання. В даному рішенні зазначено, що позивачка з 19 вересня 1987 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер 13 липня 2013 року та зареєстрована була за адресою м.Рівне, вул.Пржевальського, 30 з 27 грудня 1995 року по 23 вересня 2014 року. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка не є членом сім»ї відповідача [PERSON], а отже не набула самостійного права на користування та проживання у [INFO]. Тому у задоволенні позовних вимог позивачу [PERSON] про визнання права на користування житловим приміщенням відмовлено. Як вбачається з паспорта громадянина України виданого на імя позивача по справі [PERSON], серії МЮ033493, на а.с.10 міститься відмітка про те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO] з 19 вересня 1987 року. Даних про розірвання шлюбу немає; а на а.с.11 паспорта вбачаються наступні відмітки: «Зареєстрований [INFO] з 27 грудня 1995 року. Знято з реєстрації місця проживання 23 вересня 2014 року». Тобто позивач разом з відповідачем не могли перебувати у фактичних шлюбних відносинах у період часу зазначений позивачем, оскільки остання перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком та була зареєстрована за іншою адресою, ніж проживав відповідач по справі. З дослідженої в судовому засіданні довідки Форми Ф вбачається, що [PERSON] проживав сам за адресою [ADDRESS] з 02 лютого 1994 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вище зазначені рішення у яких брали участь ті самі особи набрали законної сили, а обставини, встановлені судовими рішеннями не можуть доказуватися при розгляді даної справи. Крім того, встановлені судовими рішеннями обставини мають приюдиційне значення для вирішення даної справи, тому з цих підстав суд відхиляє показання допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed