Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

в провадженні суду перебуває цивільна справа, згідно з якою позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Полтавського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 51 751,30 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON] ) був зареєстрований в Полтавському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу 28.11.2016 р. На підставі заяви Відповідача від 28.11.2016 р. йому було надано статус безробітного. З 05.12.2016 р. Відповідачеві було призначено виплату допомоги то безробіттю. 30.08.2017 р. було припинено реєстрацію Відповідача у центрі зайнятості. В позовній заяві зазначено, що 28.08.2017 року особою було надано до центру зайнятості копію повідомлення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 07.08.2017 року №4129/03-24/1, згідно якого вбачалося, що Відповідачеві з 29.10.2016 р. призначено пенсію за вислугу років. Позивач вказує, що з 29.10.2016 р. Відповідачеві було призначено пенсію за вислугу років, а отже, Відповідач не мав права бути зареєстрованим у Полтавському міському центрі зайнятості як безробітний та отримувати виплату допомоги по безробіттю. За період з 28.11.2016 р. по 13.08.2017 р. Відповідачем отримано допомогу по безробіттю на загальну суму 51 751, 30 грн. Отже, позивач вказує, що відповідачем підлягає поверненню допомога по безробіттю з моменту виникнення обставини, що впливає на умови виплати відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (з дня призначення виплати, тобто, з 05.12.2016 р., оскільки, станом на цю дату Відповідачеві вже було призначено пенсію за вислугу років) в сумі 51 751, 30 грн. Наказ про повернення Відповідачем допомоги по безробіттю було видано 30.08.2017 р. за № 21 та надіслано Відповідачеві за місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення 04.09.2017 р., однак, кошти Відповідачем не відшкодовано. Обґрунтовуючи позов, центр зайнятості послався на порушення [PERSON] (правонаступником якого є [PERSON] ) положень частини другої статті 36 Закону № 1533-III щодо обов`язку зареєстрованих безробітних своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Окрябрського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2018 року справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 15.05.2019 року надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві відповідач зазначає, що він не порушував вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а вчасно, відразу після отримання відомостей про призначення йому пенсії повідомив про це позивача. Позивач не надав доказів про те, що він умисно не виконав свого обов`язку щодо повідомлення про наявність обставин, які впливають на умови матеріального забезпечення, зловживав своїми обов`язками. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2019 року закрито провадження у вищезазначеній справі. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду від 06 лютого 2020 року задоволено апеляційну скаргу Полтавського обласного центру зайнятості, вищезазначену справи направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] помер [INFO] ( т.1.а.с.170). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-1095 від 27.10.2020 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.10.2020 року в провадження судді Пономаренко Н.В. надійшла вищевказана цивільна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.10.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом Полтавського обласного центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Згідно із матеріалів спадкової справи № 414/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] спадкоємцем, що прийняв спадщину, є [PERSON] ( [INFO] ). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року залучено до участі у цивільній справі № 554/7485/17 замість відповідача [PERSON] , його правонаступника - [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] ). 22.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві відповідач зазначає, що він не порушував вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а вчасно, відразу після отримання відомосте про призначення йому пенсії повідомив про це позивача. Позивач не надав доказів, про те, що він умисно не виконав свого обов`язку щодо повідомлення про наявність обставин, які впливають на умови матеріального забезпечення, зловживав своїми обов`язками. В відзиві зазначено, що повідомлення [PERSON] пенсії з 29.10.2016 року датоване серпнем 2017 року, а рішення про надання йому статусу безробітного прийняте ще 28.11.2016 року. Відповідач вказує, що за загальним правилом цивільно-правова відповідальність настає при наявності таких умов (підстав): протиправність, шкода, вина, причинний зв`язок, а тому вини [PERSON] не має і в тому, що рішення про призначення пенсії приймалося органом ПФУ більше 7 місяців. 30.07.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив у якому позивачем зазначено аналогічні обставини, які викладені у позові. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце дату та час судове засідання повідомлявся належним чином до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності з урахування його відзиву. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] був зареєстрований в Полтавському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу 28.11.2016 р. На підставі заяви первісного відповідача від 28.11.2016 р. йому було надано статус безробітного (Т.1 а.с. 15). З 05.12.2016 р. первісному відповідачеві було призначено виплату допомоги по безробіттю. 28.08.2017 року [PERSON] було надано до центру зайнятості копію повідомлення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області від 07.08.2017 року №4129/03-24/1, згідно якого вбачалося, що Відповідачеві з 29.10.2016 р. призначено пенсію за вислугу років та зазначено, що пенсія буде виплачуватися через відділення Ощадбанку (Т.1 а.с. 150). 30.08.2017 року Полтавською міськрайонної філії ПОЦЗ складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним за № 27 (а.с. 20) та виданий наказ № 21 від 30.08.2017 року про повернення допомоги по безробіттю [PERSON] . (а.с. Т. 1 а.с. 21), яку відповідач в добровільному порядку повертати відмовилась. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи;. Згідно п. 1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» (у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 7 пункту 5.5 розділу 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 14 грудня 2000 року № 915/5136, у редакції, яка діяла станом на 28 листопада 2018 року, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі тільки за двох умов: зловживання з боку застрахованої особи та подання ним недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, підставами для всіх випадків відшкодування шкоди, є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка заподіювана шкоди; 3) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; 4) вина заподіювана шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з повідомлення №4129/03-24/1, що [PERSON] 07.08.2017 повідомлено Головним управлінням ПФУ в Полтавській області, що йому про визначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 29.10.2016 року, що призначено пенсію за вислугу років в розмірі 3733,53 грн. З 01.12.2016 року розмір пенсії становив 3762,78 грн., з 01.05.2017 року - 3779,03 грн. Пенсія буде виплачуватися через відділення Ощадбанку (Т. 1 а.с. 150). Крім того, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідач після отримання вищевказаного повідомлення, а саме 28.08.2017 року повідомив Полтавській міський центр зайнятості про отримання пенсії за вислугу років та надав копію повідомлення про визначення пенсії №4129/03-24/1 від 07.08.2017 року. Таким чином суд прийшов до висновку, що у [PERSON] виник обов`язок щодо виконання Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином в матеріалах справах відсутні докази, що первісний відповідач умисно не виконував своїх обов`язків, передбачених ч.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)та зловживав правом на отримання допомоги по безробіттю, оскільки такий обов`язок у нього виник після повідомлення про визначення пенсії №4129/03-24/1, яке датоване лише 07.08.2017 року, а статус безробітного відповідач отримав 28.11.2016, при цьому виплати по безробіттю відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 31.08.2017 (т. 1 а.с. 24) в розмірі 51751,30 грн. [PERSON] отримав за період з 28.11.2016 по 13.08.2017. З огляду на вищевказане, у відповідача [PERSON] яґк правонаступника [PERSON] та його спадкоємця відсутній обов`язок , передбачений ст.1282 ЦК України, задовольнити вимоги позивача в межах вартості майна, одержавного у спадщину. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. При цьому, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку із повною відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed