Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В позові позивач [PERSON] вказав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. В належному йому будинку, крім нього, зареєстровані: дружина позивача - [PERSON], син позивача - [PERSON], свекор позивача - [PERSON], свекруха позивача - [PERSON], а також відповідач [PERSON], яка була знайомою сина позивача, за проханням якого позивач прописав її в своєму будинку для отримання нею паспорта. Після отримання нею документів 20 квітня 2017 року, відповідач посварилась з сином позивача та виїхала з міста Василівка та до теперішнього часу місцезнаходження її невідоме. З квітня 2017 року відповідач не мешкає у зазначеному будинку, власних речей у будинку не має. Відповідач залишається зареєстрованою в будинку позивача та не бажає знятись з реєстрації добровільно. [PERSON] за адресою реєстрації фактично не проживає, внаслідок чого позивачу доводиться нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, що для нього являється збитковим. Крім того, на цей час постало питання щодо оформлення субсидії, але оформити субсидію позивач не може, так як довідки про доходи [PERSON] отримати неможливо. В зв'язку з викладеним, позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним вище житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просять задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення в газеті «Запорізька правда», заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Василівської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява від представника з проханням розглянути справу за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.3, 4, 5-7). Згідно довідки Василівської міської ради Запорізької області №8784 від 21 листопада 2017 року встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки даного будинку, здійсненої 21 листопада 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації зареєстрована, але не проживає з 20 квітня 2017 року, без поважних причин (а.с. 8). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач зареєстрована в житловому будинку, належному позивачу, однак фактично там не проживає з квітня 2017 року, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved