Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до публічнго акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення коштів, зазначивши, що згідно договору банківського рахунку № 26204011204944 від 13 березня 2014 року (далі договір в євро) публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» відкрило [PERSON] як клієнту поточний рахунок № 26201011204944 в євро та зобовязалося надавати послуги з розрахунково касового обслуговування, відповідно до умов договору, правил обслуговування банківських поточних рахунків фізичних осіб, відкритих в публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» та вимог чинного законодавства. Банк здійснює зарахування коштів на рахунок клієнта за умови зазначення в платіжному документі реквізитів: банк отримувача :ПАТ «Укрсоцбанк», код банку (МФО) 300023; Отримувач: П.І.Б. Клієнт [PERSON]; Код отримувача (Ідентифікаційний номер) [NUMBER]; Рахунок отримувача: 26204011204944; Призначення платежу: призначення перерахування. 13 березня 2014 року позивачем внесено на вказаний рахунок 40000 (сорок тисяч) євро і доручено відповідачу здійснити перерахування цих грошей в республіку Ірландія для бенефіціара [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 1 від 13 березня 2014 року. На підставі поданих документів відповідач перерахував банку бенефіціара «Ulster Bank» належні позивачу 40000 (сорок тисяч) євро для отримувача [PERSON]. 20 березня 2014 року на відкритий позивачем рахунок було повернуто без виконання перераховані для [PERSON] кошти, із суми повернутих 40000 (сорока тисяч) євро на рахунок було зараховано лише 10833,36 Євро. Решту відповідач, посилаючись на постанову Національного Банку України № 453 від 14 листопада 2013 року «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» (далі Постанова НБУ) здійснив примусовий продаж валюти, яка перевищує 150000 (сто пятдесят тисяч) гривень. Постановою НБУ не передбачено обовязковий продаж на міжбанківському ринку України надходження в іноземній валюті, що надійшли як повернуті без виконання, а тому вважає, що відповідач безпідставно провів продаж частини його коштів в розмірі, що перевищує еквівалент 150000 (ста пятдесяти тисяч) гривень та в наступному видав йому замість повернутих коштів в євро 411562,50 грн. (чотириста одинадцять тисяч пятсот шістдесят дві гривні пятдесят копійок), чим спричинив йому збитків в розмірі 273926,46 грн. (двісті сімдесят три тисячі девятсот двадцять шість гривень сорок шість копійок), які просить стягнути з відповідача. Також посилаючись на те, що відповідач як боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, просить стягнути з відповідача 110392,37 грн. (сто десять тисяч гривень триста девяносто дві гривні тридцять сім копійок) інфляційних втрат та три проценти річних в сумі 8938,26 грн. (вісім тисяч девятсот тридцять вісім гривень двадцять шість копійок). В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали з підстав і мотивів, наведених у позовній заяві, просили стягнути з відповідача збитки в розмірі 273926,46 грн. (двісті сімдесят три тисячі девятсот двадцять шість гривень сорок шість копійок), 110392,37 грн. (сто десять тисяч гривень триста девяносто дві гривні тридцять сім копійок) інфляційних втрат, три проценти річних в сумі 8938,26 грн. (вісім тисяч девятсот тридцять вісім гривень двадцять шість копійок) та 1000 грн. (одну тисячу) гривень витрат на оплату правової допомоги. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову повністю. Як на заперечення проти позову послався на те, що ПАТ «Укрсоцбанк» не має заборгованості перед позивачем, а тому немає підстав для сплати штрафних санкцій, оскільки 20.03.2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» повернув позивачу на його поточні рахунки 40000 євро, з яких в євро 10833,36 та у гривнях 409882,17 (еквівалент суми 29131,64 євро, по курсу 14,07грн. за 1 євро, станом на 20.03.2014 р.), що підтверджується виписками по особовому рахунку. ПАТ «Укрсоцбанк» здійснив зарахування частини коштів на поточний рахунок у гривнях та здійснив їх подальшу виплату позивачу відповідно до положень Національного Банку України, що діяли у спірний період часу; п.3 постанови НБУ установлена вимога щодо обовязкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень із-за меж України в іноземній валюті на користь фізичних осіб у сумі, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 150000 гривень за місяць. Уповноважений банк здійснює зарахування гривневого еквівалента на поточний рахунок отримувача переказу не пізніше наступного робочого дня з дня здійснення обовязкового продажу. Також п. 1.8 правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні, затверджених постановою Правління Національного Банку України № 496 від 29 грудня 2007 року, виплата переказу, що надійшов в іноземній валюті з-за кордону на користь фізичної особи, у сумі, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 150000 гривень за місяць, здійснюється в гривнях і зараховується на поточний рахунок отримувача переказу. Позивач помилково тлумачить положення постанови НБУ, посилаючись на п.2, який стосується лише юридичних осіб. Позивачем не доведено факту отримання ним збитків внаслідок отримання частини коштів переказу в гривнях. Повернення банком бенефіціаром коштів на поточний рахунок [PERSON] сталось внаслідок невірно вказаних останнім реквізитів платежу, відповідальність за що покладена законом на самого платника. Позивач не надав доказів понесення витрат на правову допомогу, оскільки: не наведено розрахунку розміру компенсації витрат на правову допомогу; не надано договору на правову допомогу та платіжних документів, що свідчать про оплату таких витрат. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі банк) в особі [PERSON]. та позивачем (далі - клієнт) було укладено договір № 26204011204944 банківського рахунка від 13 березня 2014 року, за вказаним договором банк зобовязався відкрити [PERSON] поточний рахунок № 26201011204944 в євро та надавати послуги з розрахунково касового обслуговування, відповідно до умов договору, правил обслуговування банківських поточних рахунків фізичних осіб, відкритих в публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» та вимог чинного законодавства. Договором передбачено нарахування та сплату клієнту процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку на кінець кожного дня, у розмірі 0 процентів річних. 13 березня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі банк) в особі [PERSON]. та позивачем (далі - клієнт) було укладено договір № 26207011204907 банківського рахунка (далі договір в гривнях), за вказаним договором банк зобовязався відкрити [PERSON] поточний рахунок № 26207011204907 в українських гривнях та надавати послуги з розрахунково касового обслуговування, відповідно до умов договору, правил обслуговування банківських поточних рахунків фізичних осіб, відкритих в публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» та вимог чинного законодавства. Договором передбачено нарахування та сплату клієнту процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку на кінець кожного дня, у розмірі 0 процентів річних. Згідно виписки по особовому рахунку по договору в євро 13.03.2014 року на вказаний рахунок надійшло 40000 (сорок тисяч) євро через внесення готівки на рахунок у відділенні № 783, цього ж дня з вказаного рахунку 40000 (сорок тисяч) євро було переказано згідно документа від Reference: 783CO02140720001 Source Reference 783CO02140720001 / HELP RELATIVE. Вихідний залишок по рахунку на кінець дня становив 0,00 євро. 20.03.2014 року на вказаний рахунок надійшло 10833,36 (десять тисяч вісімсот тридцять три євро тридцять шість євроцентів) євро як повернення без виконання РЕФ 783СО02140720001 згідно МТ 202 РЕФ OG20140318005501 Причина: BENE BANK NO SORT CODE B/O: /45219009BORETSKYY IVAN22 CARRIG CLUAІ. Виходячи з вказаного, 13 березня 2014 року позивачем на відкритий йому відповідачем рахунок в євро було внесено 40000 (сорок тисяч) євро та дано доручення ПАТ «Укрсоцбанк» на переказ вказаних коштів, що також вбачається з квитанції від 13 березня 2014 року про внесення [PERSON] 40000 (сорок тисяч) євро (а.с. 19) та платіжного доручення в іноземній валюті від 13 березня 2014 року (а.с. 18) і вказане доручення відповідачем виконано цього ж дня. Вказаний переказ було повернуто без виконання і 20 березня 2014 року на рахунок позивача зараховано лише 10833,36 євро (десять тисяч вісімсот тридцять три євро тридцять шість євроцентів) з 40000 (сорока тисяч) євро повернутого без виконання переказу, вказані обставини сторонами не оспорюються. Згідно виписки по особовому рахунку по договору в гривнях 13.03.2014 року на вказаний рахунок надійшла 1800 грн. (одна тисяча вісімсот гривень) через внесення готівки на рахунок у відділенні № 783, цього ж дня з вказаного рахунку 1546,84 грн. (одну тисячу пятсот сорок шість гривень вісімдесят чотири копійки) було списано як комісія банку учасника розрахунків за виконання платіжного доручення згідно з тарифами АКБ «Укрсоцбанк» Payment d «Reference: 26207011204907 Source Reference 783CO02140720001 /». 17.03.2014 року з вказаного рахунку 99,97 грн. (девяносто девять гривень девяносто сім копійок) було списано як комісія за обслуговування в SWIFT: дата: 13/03/2014, номер документа: 0001, валюта 978, сума: 40000.00, REF: 783CO02140720001. 20.03.2014 року на вказаний рахунок надійшло 409882,17 грн. (чотириста девять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні сімнадцять копійок), як вхід платежу в іноземній валюті на суму отриманих гривень (409882,17) за обовязковий продаж іноземної валюти 29131,64 EUR по курсу 14.07 за 1 Євро, для «[PERSON] [PERSON]», цього ж дня з вказаного рахунку було списано 1494,94 грн. (одну тисячу чотириста девяносто чотири гривні девяносто чотири копійки), на погашення комісії за РКО, розрахунок за 20.03.2014, договір № 26207011204907 від 13.03.2014, без ПДВ (продукт для внутрішнього використання, комісія з отримувача). 29.04.2014 року на вказаний рахунок надійшло 3022,08 грн. (три тисячі двадцять дві гривні вісім копійок), як виплата нарахування процентів на залишки по поточним рахункам, капіталізація, розрахунок за період з 14.03.2014 по 29.04.2014 згідно договору № 262070112049. 20.05.2014 року позивачу з вказаного рахунку було видано 411562,50 грн. (чотириста одинадцять тисяч пятсот шістдесят дві гривні пятдесят копійок). Виходячи з вказаного, 20 березня 2014 року на відкритий позивачем у відповідача рахунок в гривнях відповідачем було зараховано 409882,17 грн. (чотириста девять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні сімнадцять копійок), як еквівалент 29131,64 євро (двадцяти девяти тисяч ста тридцяти одного євро шістдесяти чотирьох євроцентів) які підлягали обовязковому продажу і 20 травня 2014 року позивачу з вказаного рахунку було видано 411562,50 грн. (чотириста одинадцять тисяч пятсот шістдесят дві гривні пятдесят копійок) замість 29131,64 євро (двадцяти девяти тисяч ста тридцяти одного євро шістдесяти чотирьох євроцентів), вказані обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Згідно з п. 1.35 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача. Відповідно до п.3 Постанови правління Національного Банку України «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» № 453 від 14.11.2013 року, яка діяла на момент надання послуг відповідачем позивачу, було встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень із-за меж України в іноземній валюті на користь фізичних осіб (резидентів та нерезидентів) у сумі, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 150000 гривень за місяць. Вимога щодо обов'язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора та в російських рублях. Уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати кошти, які надходять із-за меж України за переказами на користь фізичних осіб в іноземній валюті, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2909 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку». Уповноважений банк здійснює зарахування гривневого еквівалента на поточний рахунок отримувача переказу не пізніше наступного робочого дня з дня здійснення обов'язкового продажу. Згідно з п. 1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі; Відповідно до ст.1 Закону Української РСР «Про зовнішньоекономічну діяльність» переказ валютних коштів за межі України - переказ грошових (валютних) коштів на користь (на рахунок) іноземного суб'єкта господарської діяльності або у банківсько-кредитну установу, що не є суб'єктом господарської діяльності України. З розяснень Національного банку України, в листі № 29-113/6518-7094 від 14 червня 2013 року «Роз'яснення щодо практичного застосування нормативно-правового акта Національного банку України» для цілей обов'язкового продажу в постанові НБУ під такими надходженнями маються на увазі будь-які перекази з-за меж України на користь фізосіб в сумі, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 150000 гривень за місяць, у тому числі: - кошти за операціями іноземного інвестування в Україну, що надходять на поточні рахунки фізосіб-резидентів та інвестиційні рахунки іноземних інвесторів - фізосіб; - кошти, перераховані нерезидентами як кредит, позика, фінансова допомога; - кошти, що надходять для розміщення на депозитних (вкладних) рахунках фізосіб. Згідно з п. 31.1 ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позивач ініціював переказ власних коштів в іноземній валюті за кордон, однак переказ не був завершений через незарахування суми переказу на рахунок отримувача. Повернення без виконання переказу внаслідок незарахування іноземним банком переказу, здійсненого [PERSON], не є коштами, які надійшли із-за меж України за переказом на користь позивача як фізичної особи в іноземній валюті, оскільки відсутній іноземний елемент, від якого б ці кошти надійшли, підтвердженням цього є те, що відповідачем не надано розрахунковий документ, яким би платник, який знаходиться за межами України, ініціював переказ коштів в іноземній валюті з свого рахунка на рахунок [PERSON] А тому суд вважає, що доручення позивача на переказ коштів в сумі 40000 (сорок тисяч) євро відповідачем не було виконано через незавершення переказу, а тому відповідач безпідставно списав з рахунка позивача 40000 (сорок тисяч) євро, і як наслідок в наступному, через не завершення переказу, зарахував частину грошей позивач (переказу) в євро, а частину в гривнях після здійснення продажу частини не завершеного переказу. Таким чином, списавши з рахунку позивача 40000 (сорок тисяч) євро, не отримавши підтвердження про зарахування суми переказу на рахунок отримувача, а потім, розцінивши це як надходження в іноземній валюті, та продавши частину коштів по незавершеному переказу відповідач порушив права позивача. Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Позивач вказує, що продаж відповідачем частини повернутого йому без виконання (не завершеного) переказу в розмірі 29131,64 євро (двадцяти девяти тисяч ста тридцяти одного євро шістдесяти чотирьох євроцентів) порушила його права та спричинила йому збитки в розмірі 273926,46 грн., оскільки станом на 20 квітня 2015 року для придбання належних йому 29166,64 євро (40000-10833,36=29166,64), виходячи з курсу євро на міжбанківській біржі, необхідно, окрім повернутих йому відповідачем 411562,50 грн., ще 273926,46 грн. Виходячи з неправомірності дій відповідача, який, отримавши винагороду за здійснення переказу в розмірі 40000 (сорок тисяч) євро та не завершивши переказ, повернув позивачу 10833,36 євро (десять тисяч вісімсот тридцять три євро тридцять шість євроцентів), а 29131,64 євро (двадцять девять тисяч сто тридцять одне євро шістдесят чотири євроценти) продав і зарахував на рахунок позивача 409882,17 (чотириста девять тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні сімнадцять копійок), з яких стягнув комісію за розрахунково касове обслуговування в розмірі 1494,94 грн. та виплатив їх позивачу 29 квітня 2014 року як частину 411562,50 грн. (чотириста одинадцяти тисяч пятисот шістдесяти двох гривень пятдесяти копійок), з яких 153,19 грн. кошти позивача та 3022,08 грн. нараховані проценти, вказує на те, що позивач не отримав результату, на який він розраховував з укладенням договору в євро і для переказу 40000 (сорок тисяч) євро бенефіціару мав понести витрати, тобто йому було заподіяно реальні збитки. До вказаного суд приходить, виходячи з наступного. Позивач 29 квітня 2014 року отримав у відповідача 411562,50 грн. (чотириста одинадцять тисяч пятсот шістдесят дві гривні пятдесят копійок). Кошти в сумі 10833,36 євро (десять тисяч вісімсот тридцять три євро тридцять шість євроцентів) позивач отримав в період з 28.04.2014 року по 16.05.2014 року. Відповідно до п. 5 постанови правління Національного Банку України № 172 від 28 березня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», яка діяла на час повернення частини переказу [PERSON] в гривнях, було дозволено здійснювати операції з продажу готівкової іноземної валюти одній особі в один операційний (робочий) день у сумі, що не перевищує в еквіваленті 15000 гривень в межах однієї банківської установи. Аналогічні положення містилися в п.5 постанови правління Національного Банку України № 245 від 29 квітня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» і в п.6 постанови правління Національного Банку України № 328 від 30 травня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій», яка діяла з 01.05.2014 року по 31.08.2014 року. Виходячи з наведеного, позивач, як споживач послуг відповідача за договором в євро за 411409,31 грн. (чотириста одинадцять тисяч чотириста девять гривень тридцять одну копійку), виплачених з рахунку в гривнях замість решти переказу. Зважаючи на те, що відповідач неправомірно здійснив обмін коштів позивача, на ПАТ «Укрсоцбанк» лежить обовязок провести обмін виданих позивачу 411409,31 грн. (чотириста одинадцять тисяч чотириста девять гривень тридцять одну копійку) на євро, які позивач міг витратити лише за 28 днів коли працював ПАТ «Укрсоцбанк» (411409,31/15000=27,4273). Виходячи з курсів продажу євро, розміщених на інтернет сторінці відповідача позивач, зважаючи на наведене вище обмеження, за повернуту частину переказу в гривнях міг купити лише 24205,16 євро (двадцять чотири тисячі двісті пять євро шістнадцять євроцентів). Дні роботиДатаСумаКурс ПАТ «Укрсоцбанк» продажу євроЄвроСплачено гривеньСальдо гривень 129-04-20141500016,5909,0914999,99396409,32 230-04-20141500016,7898,2014999,94381409,38 305-05-20141500016,7898,2014999,94366409,44 406-05-20141500016,7898,2014999,94351409,50 507-05-20141500016,8892,8514999,88336409,62 608-05-20141500017,2872,0914999,95321409,67 712-05-20141500017,0882,3514999,95306409,72 813-05-20141500016,9887,5714999,93291409,79 914-05-20141500016,8892,8514999,88276409,91 1015-05-20141500016,8892,8514999,88261410,03 1116-05-20141500016,8892,8514999,88246410,15 1219-05-20141500016,8892,8514999,88231410,27 1320-05-20141500016,8892,8514999,88216410,39 1421-05-20141500016,8892,8514999,88201410,51 1522-05-20141500016,8892,8514999,88186410,63 1623-05-20141500016,8892,8514999,88171410,75 1726-05-20141500016,8892,8514999,88156410,87 1827-05-20141500016,8892,8514999,88141410,99 1928-05-20141500016,6903,6114999,93126411,06 2029-05-20141500016,6903,6114999,93111411,13 2130-05-20141500016,5909,0914999,9996411,14 2202-06-20141500016,5909,0914999,9981411,15 2303-06-20141500016,5909,0914999,9966411,16 2404-06-20141500016,6903,6114999,9351411,23 2505-06-20141500016,6903,6114999,9336411,30 2606-06-20141500016,7898,2014999,9421411,36 2710-06-20141500016,7898,2014999,946411,42 2811-06-20146411,4216,5388,576411,410 Всього 24205,16411409,30 Таким чином, відповідач безпідставно списав з рахунку позивача 40000 (сорок тисяч) євро, переказу який не було завершено, а потім повернув на рахунки позивача і видав останньому кошти в сумі 35038,52 євро (10833,64+24205,16=35038,52) замість 40000 (сорока тисяч) євро, таким чином заподіявши позивачу реальних збитків в розмірі 4961,48 євро (чотири тисячі девятсот шістдесят одне євро сорок вісім євроцентів). Зважаючи на те, що позивач просить провести відшкодування заподіяних збитків в гривнях, а не в євро, враховуючи те, що для відшкодування спричинених відповідачем позивачу необхідно буде здійснити дії по купівлі вказаної суми в євро, суд визначає розмір відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існують у відповідача на день ухвалення рішення суду, виходячи з встановленого відповідачем курсу продажу євро, відповідно до якого 1 євро = 27,50 грн. Зважаючи на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 137480,30 грн. (сто тридцять сім тисяч чотириста вісімдесят гривень тридцять копійок) збитків (4961,48 х 27,50 = 137480,30) Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки збитки позивачу спричинено в євро, і на його користь стягується гривневий еквівалент збитків за комерційним курсом, нарахування інфляційних втрат на реальні збитки, виражені в євро, чинним законодавством не передбачена, також така можливість не передбачена укладеними між сторонами договорами. Суд приходить до висновку, що в стягненні 110392,37 грн. (сто десять тисяч гривень триста девяносто дві гривні тридцять сім копійок) інфляційних втрат слід відмовити. Зважаючи на те, що договором в євро та договором в гривнях передбачено нарахування та сплату клієнту процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунках в розмірі 0 % річних, позивачем кошти з рахунку по договору в гривнях отримано 29 квітня 2014 року, в задоволенні цієї позовної вимоги також слід відмовити. Відповідно до ч.2, 3 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Ст. 79 ЦПК України встановлено, що до судових витрат належать судовий збір та витрати на правову допомогу. Зважаючи на те, що позивачем не надано підтвердження понесення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, зокрема розрахунку розміру компенсації на правову допомогу, договору на правову допомогу та платіжних документів про оплату такої допомоги, в задоволенні вимоги про стягнення 1000 гривень витрат на правову допомогу слід відмовити. Зважаючи на те, що позивач при зверненні в суд з позовною заявою був звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 1374 (одна тисяча триста сімдесят чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Outcome: partial