Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON], в інтересах якої діє мати [PERSON] до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов вмотивований тим, що 11.12.2001р. померла бабуся позивача по батьковій лінії [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем за законом був його батько [PERSON], який також помер 27.06.2012р., про що свідчить свідоцтво про смерть. Родинні відносини із померлими батьком та бабкою підтверджуються свідоцтвом про народження та свідоцтвом про народження батька [PERSON] Бабусин чоловік та дідусь позивача [PERSON] також помер 06.01.2006р. Після смерті бабусі спадкова справа не заводилась, а після смерті батька у спадщину вступив позивач, як єдиний спадкоємець за законом, в шестимісячний строк звернувшись до Першої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг з електронного реєстру. Відповідно до довідки Першої Вінницької державної нотаріальної контори №3013\\01-16 від 08.09.2014р. батько позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки був прописаний та проживав разом з померлою по одній адресі. На момент смерті бабуся володіла земельною ділянкою площею 0,0499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Дніпровська, 46 у м. Вінниця та житловим будинком №46 по вул. Дніпровська у м. Вінниця. Право власності було зареєстровано у встановленому на той час порядку в органах БТІ, що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві про право власності №296 від 29.11.1976р. та довідкою КП ВМ БТІ №5883 від 27.09.2013р. Матір позивача і колишня дружина померлого батька відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу розірвала шлюб із ним 29.11.2002р., а отже не є спадкоємцем. Державний нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку по вул. Дніпровська, 46, оскільки за життя батько позивача не оформив належним чином право на спадщину та не отримав правовстановлюючі документи. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги по позову уточнила, дала пояснення аналогічні викладеним в ній та просила суд уточнену позовну заяву задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] І-АМ № 153556 11.12.2001р. померла бабуся позивача по батьковій лінії [PERSON], актовий запис № 3365. Після смерті якої відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем за законом був батько позивача [PERSON], який також згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 019819 помер 27.06.2012р., актовий запис № 117. Відповідно до довідки Першої Вінницької державної нотаріальної контори №3013\\01-16 від 08.09.2014р. батько позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки був прописаний та проживав разом з померлою по одній адресі. На момент смерті [PERSON] володіла земельною ділянкою площею 0,0499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Дніпровська, 46 у м. Вінниця та житловим будинком №46 по вул. Дніпровська у м. Вінниця. Право власності було зареєстровано у встановленому порядку в органах БТІ, що підтверджується реєстраційним написом на свідоцтві про право власності №296 від 29.11.1976р. та довідкою КП ВМ БТІ №5883 від 27.09.2013р. Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори від 03.11.2015 року № 4039/02-31 було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під № 46(38), який розташований в м.Вінниці по вулиці Дніпровській, належного [PERSON], померлій 11.12.2001 року, спадкоємцем якої був її чин [PERSON], який помер 27.06.2012 року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. З врахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню, оскільки житловий будинок під № 46(38), який розташований в м.Вінниці по вулиці Дніпровській не ввійшов до спадщини після померлого [PERSON], по причині не оформлення останнім правовстановлюючого документу на даний будинок, в результаті чого позивач позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок та скористатись своїм законним правом на спадок після смерті батька та бабусі. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом задоволення даного позову На підставі викладеного,

Outcome: approved