Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

В позові [PERSON] вказала, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області 10.04.1996, на праві приватної власності належить двокімнатна квартира загальною площею 45,2 кв. м., розташована за адресою: [ADDRESS] , в якій, крім неї, зареєстровані: відповідач у справі, [PERSON] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є онукою позивача, а діти, які зареєстровані в квартирі, правнуками позивача. Позивач не підтримує родинних стосунків з онукою. Донька позивача, яка є матір`ю відповідачки, [PERSON] , на сьогоднішній день паралізована та повністю перебуває на утриманні позивачки, відповідачка не надає з догляду за нею жодної допомоги. Трьох правнуків забрав до себе проживати її син та дядько відповідачки, [PERSON] . З 2016 року [PERSON] виїхала жити в село Демидів Вишгородського району Київської області. Спочатку відповідачка мешкала разом з дітьми та дядьком, а потім пішла проживати до свого цивільного чоловіка. За час проживання з дітьми, [PERSON] , неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, залишала дітей, зловживала алкогольними напоями та наркотичними засобами, спілкувалася з сумнівними особами. На початку червня 2019 року відповідачка залишила дітей та з того часу їх не відвідувала. 20 жовтня 2020 року Василівським районним судом Запорізької області [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей. В 2020 році відповідачка повернулась проживати в місто Дніпрорудне, але не в квартиру позивача, а співмешкала постійно з різними особами, які зловживали алкоголем та наркотичними засобами. З 2016 року відповідачка не проживає в квартирі понад п`ять років, про що комісією в складі депутата Дніпрорудненської міської ради Василівського району та двох свідків був складений акт перевірки реєстрації та проживання. [PERSON] вказує, що відповідачка не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі житлом не цікавиться, сторони припинили спілкування, місце знаходження відповідачки на теперішній час [PERSON] невідоме. Позивач наголошує, що факт реєстрації відповідача в будинку порушує її права, оскільки вона несе додаткові витрати зі сплати комунальних послуг та не може розпоряджатись своїм майном. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати відповідача, [PERSON] , такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не надала. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.10). Технічна характеристика квартири [ADDRESS] , підтверджується технічним паспортом, виданим Василівським районним бюро технічної інвентаризації станом на травень 1995 року (а.с.11-12). Згідно повідомлення №10.1-17-610 від 07 квітня 2021 року, виданого виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Як вбачається з акту перевірки реєстрації та проживання, складеного 07 квітня 2021 року депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , прописана, але не проживає (а.с.14). Як вбачається з акту перевірки реєстрації та проживання, складеного 11 червня 2021 року депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , прописана, але не проживає з 2016 року, місцезнаходження її невідоме, власних речей в квартирі не має (а.с.29). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідачка зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , належній позивачу, однак фактично там не проживає протягом тривалого часу, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved