Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа № 752/13942/18 за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Вусо» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Голосіївського райсуду м. Києва від 24.10.2019 року, позов [PERSON] до ПрАТ «СК «Вусо» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляції втрат, трьох відсотків річних та відшкодування моральної шкоди, було задоволено частково. Стягнуто із ПрАТ «СК «Вусо» на користь [PERSON] за порушення зобов`язань щодо строків виплати страхового відшкодування за період з 15.01.2018 р. по 21.10.2019 р. пеню на загальну суму 5069 грн. 47 коп., інфляційні втрати на загальну суму 1614 грн. 39 коп., три відсотки річних в сумі 448 грн. 00 коп., а всього суму в розмірі - 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) грн. 86 коп. В решті позовних вимог, було відмовлено. Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» на користь держави судовий збір в сумі 72 (сімдесят дві) грн. 10 коп. У стягнення витрат пов`язаних із проведенням оцінки в сумі 1200,00 грн., було відмовлено. В листопаді 2019 року до суду від представника відповідача надійшла письмова заява про ухвалення у справі додаткового рішення в частині розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог судових витрат в розмірі 4710,00 грн., понесені відповідачем в зв`язку із проведенням судової автотоварознавчої експертизи. В обґрунтування заяви зазначено, що в судовому рішенні відсутнє вирішення питання щодо розподілу зазначених судових витрат, які фактично понесені відповідачем. Сторони для розгляду заяви не викликались . Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що позов було частково задоволено, та вирішено питання щодо розподілу судового збору, а також судових витрат понесених позивачем, у зв`язку із проведенням дослідження. Однак, питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із проведенням у справі судової автотоварознавчої експертизи, які фактично були понесені відповідачем, - судом вирішено не було. Так, представник відповідача просить суд пропорційно, у відповідності до розміру задоволених позовних вимог, розподілити між сторонами судові витрати в сумі 4710,00 грн., які понесені відповідачем в зв`язку із оплатою судової автотоварознавчої експертизи. На підтвердження вказаної суми в матеріалах справи міститься рахунок КНДІСЕ № 1655 від 16.04.2019 року та квитанція про сплату за експертизу від 26.04.2019 року на суму 4710,00 грн. Крім того, з мотивувальної частини рішення суду вбачається, що судом при вирішення спору було взято до уваги саме висновок експертів КНДІСЕ, яка була проведена за клопотанням сторони відповідача та оплачена останнім відповідно, а тому судом було вирішено, що законних підстав для стягнення коштів з відповідача на користь позивача за проведену позивачем оцінку відсутні, однак, питання щодо розподілу витрат за проведену судову експертизу судом вирішено не було. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви представника відповідача та ухвалення додаткового рішення у даній справі в частині розподілу судових витрат, понесених відповідачем, у зв`язку із проведенням судової експертизи, компенсувавши відповідачу за рахунок держави в порядку, встановленому КМУ пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (10,23 %) витрати за проведення у справі судової автотоварознавчої експертизи в сумі 4228,17 грн., залишивши за відповідачем по фактично понесеному суму в розмірі 481,83 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved