Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

В\~позовній заяві\~зазначено,\~що в жовтні 2014 року позивач разом із своєю сім`єю переїхала до м. Запоріжжя з зони АТО. У відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року за № 509, позивач та її сім`я: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. У відповідності до договору № 30-01/15 від 30.01.2015 року між Запорізькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України та відповідачем - МКП «Основаніє», було передано в управління містечко модульного типу (транзитне містечко) для тимчасового перебування без права постійного проживання за адресою: [ADDRESS] та доручено здійснювати поселення внутрішньо-переміщених осіб, які переїхали на тимчасове перебування з території АР Крим, м. Севастополя, районів проведення антитерористичної операції Луганської та Донецької областей на територію Запорізької області. Між сторонами було укладено Договір № 69 від 09.04.2015 року користування майном містечка модульного типу для тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб без права постійного проживання та на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги ( надалі Договір) за проживання у вказаному модульному містечку, а саме за проживання разом із сім`єю в модулі № 14/2. Після укладання вказаного договору позивач разом із сім`єю: чоловіком : [PERSON] , [INFO] , донькою - [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] поселилась та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 1.1 вказаного договору управитель - МКП «Основаніє» передало мені -користувачу разом з родиною у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування по акту прийому-передачі та зобов`язалось надавати позивачу житлового-комунальні послуги, а як користувач вона прийняла у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування та зобов`язалась відшкодовувати вартість отриманих житлово-комунальних послуг в розмірі та строки, передбачені Договором. Згідно з п. 3.1 Договору вартість відшкодування за фактично надані житлово-комунальні послуги в період користування Користувачем майном містечка модульного типу для тимчасового перебування визначається у відповідності до розрахунку на одну особу. Згідно з п. 3.2 користувач зобов`язується здійснювати Управителю Оплату за спожиті житлового-комунальні послуги на розрахунковий рахунок у будь-якій банківській або фінансовій установі. Згідно з п. 3.3 Управитель відповідно до отриманих від постачальників послуг первинних документів бухгалтерського обліку щомісячно здійснює перерахунок вартості відшкодування за фактично надані житлово-комунальній послуги. Не зважаючи на умови вказаного договору, відповідач нараховує платежі за житлово-комунальні послуги за фактично отримані (фактично спожиті) та зобов`язує додатково сплачувати авансові платежі. Так починаючи з жовтня 2017 року відповідач нарахував аванс: в жовтні 2017 року -480 грн., в листопаді 2018 року 1050 грн, в грудні 2018 року-1050 грн.; в січні 2018 року-1050 грн.; в лютому 2018 року-1400 грн.; в березні 2018 року -1400 грн.; в квітні 2018 року-1400 грн.; в травні 2018 року-1400 грн.; в червні 2018 року- 640 грн; в липні 2018 року-640 грн.; в серпні 2018 року-640 грн.; в вересні року -640 грн.; в жовтні 2018 року - 1400 грн.; в листопаді 2018 року 1400 гривень; в грудні 2018 року-1400 гривень;, в січні 2019 року-1400 гривень; в лютому року - 1400 гривень, в березні 2019 року -1400 гривень; в квітні 2019 року -1400 гривен; в травні 2019 року-1 400 гривень, в червні 2019 року -1400 гривень, в липні 2019 року - 1400 гривень. Несплату авансу за місяць відповідач переводить в наступному місяці в борг. Таким чином на рахунку [PERSON] незаконно числиться борг в сумі 10 841 грн. У зв`язку з чим звертається до суду. Позивач задовольнити позовну заяву. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Вислухавши сторін по справі вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до договору № 30-01/15 від 30.01.2015 року між Запорізькою обласною організацією Товариства Червоного Хреста України та відповідачем - МКП «Основаніє», було передано в управління містечко модульного типу (транзитне містечко) для тимчасового перебування без права постійного проживання за адресою: [ADDRESS] та доручено здійснювати поселення внутрішньо-переміщених осіб, які переїхали на тимчасове перебування з території АР Крим, м. Севастополя, районів проведення антитерористичної операції Луганської та Донецької областей на територію Запорізької області. Між сторонами було укладено Договір № 69 від 09.04.2015 року користування майном містечка модульного типу для тимчасового перебування внутрішньо переміщених осіб без права постійного проживання та на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги ( надалі Договір) за проживання у вказаному модульному містечку, а саме за проживання разом із сім`єю в модулі № 14/2. Після укладання вказаного договору позивач разом із сім`єю: чоловіком : [PERSON] , [INFO] , донькою - [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] поселилась та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 1.1 вказаного договору управитель - МКП «Основаніє» передало мені -користувачу разом з родиною у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування по акту прийому-передачі та зобов`язалось надавати позивачу житлового-комунальні послуги, а як користувач вона прийняла у тимчасове користування майно містечка модульного типу для тимчасового перебування та зобов`язалась відшкодовувати вартість отриманих житлово-комунальних послуг в розмірі та строки, передбачені Договором. Згідно з п. 3.1 Договору вартість відшкодування за фактично надані житлово-комунальні послуги в період користування Користувачем майном містечка модульного типу для тимчасового перебування визначається у відповідності до розрахунку на одну особу. Згідно з п. 3.2 користувач зобов`язується здійснювати Управителю Оплату за спожиті житлового-комунальні послуги на розрахунковий рахунок у будь-якій банківській або фінансовій установі. Згідно з п. 3.3 Управитель відповідно до отриманих від постачальників послуг первинних документів бухгалтерського обліку щомісячно здійснює перерахунок вартості відшкодування за фактично надані житлово-комунальній послуги. Отже відповідно до договору сплата за житлового-комунальні послуги за фактично надані послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п.2 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Отже Законом України передбачено, що нарахування та стягнення авансових платежів можливе лише за добровільним виконанням споживача даної норми закону та не являється обов`язковою імперативною нормою. У зв`язку з чим вимоги відповідача про сплату авансу є не законними. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved