Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

В серпні 2015 року до Рівненського міського суду надійшов на розгляд позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона - [PERSON], являється основним квартиронаймачем, проживає та зареєстрована в квартирі №40 будинку №11, що по вулиці Волинської дивізії, в м. Рівне, житловою площею 29,3 кв.м. Вказана квартира надана в користування їй та її сімї на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету комбінату громадського харчування Рівненської райспоживспілки, де вона працювала. На даний час за адресою квартири зареєстровані: позивач, її діти: [PERSON] (відповідач по справі), [PERSON], [PERSON], внук - [PERSON] та чоловік - [PERSON]. Із жовтня 2000 року відповідач [PERSON] не живе та не користується житловою площею квартири, оскільки постійно з своєю сімєю проживає в Португалії. Факт тривалого не проживання сина за вказаною адресою підтверджується актами, свідченнями свідків. З огляду на вищевикладене позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] внаслідок не проживання в квартирі понад встановлені законом строки. Заперечення відповідача на позовну заяву не надано. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що у звязку із реєстрацією її сина [PERSON] в квартирі вона змушена тривалий час нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, виникають складнощі при оформленні документів в різних інстанціях, що в сукупності змусило позивача звернутись до суду. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою, за адресою його місця реєстрації, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено доказами, наявними у справі, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач не зявився, причину неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не надав. Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у відсутність відповідача, який вважається належно повідомленим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України за згодою позивача, із ухваленням заочного рішення в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, доведені, підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно ордера на житлове приміщення № 3572, виданого 12 грудня 1991 року виконавчим комітетом Рівненської міської ради народних депутатів, позивачу [PERSON], була надана двокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 29,3 кв.м. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. З дослідженої судом довідки ЖКП «Перспективне» № 599 від 16.10.2015 року вбачається, що квартира не приватизована, основним наймачем квартири є позивач, відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO]. Крім сторін в квартирі зареєстровані шість членів сім»ї позивача. З досліджених в судовому засіданні актів від 15.01.2015 року, 07.04.2015 року та від 27.07.2015 року, складених за участю майстра ЖКП «Перспективне», підписаних членами комісії, підписи яких посвідчені начальником ЖКП, вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає із жовтня 2000 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердила, що добре знає сімю [PERSON]. Приблизно 13 (тринадцять) років тому [PERSON] виїхав на постійне місце проживання та працю за кордон. Доповнила, що виїхав відповідач добровільно, забрав свої речі, на житло не претендує, перешкоди в користуванні житлом йому не чинились. Відомо від родини, що повертатись в Україну відповідач [PERSON] наміру не має. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України, у разі\~\~вибуття\~\~наймача та\~\~членів\~\~його\~\~сім'ї\~\~на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле\~\~приміщення в тому ж населеному пункті договір\~\~найму\~\~жилого\~\~приміщення вважається розірваним з дня\~\~вибуття.\~\~Якщо\~\~з\~\~жилого\~\~приміщення вибуває\~\~не\~\~вся\~\~сім'я,\~\~то\~\~договір\~\~найму\~\~жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Враховуючи, що відповідач [PERSON] вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, а факт його відсутності понад шість місяців знайшов своє підтвердження, суд прийшов до висновку, про наявність підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], житловою площею 29,3 кв.м. Питання про стягнення з відповідача судових витрат по оплату судового збору позивачем не ставилось. На підставі викладеного. ст.ст. 71, 72 ЖК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-ІУ від 11.12.2003 року,

Outcome: approved