Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 230014,09 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 10 червня 2012 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 200000 грн., які останній зобов'язався повернути в строк до 10 червня 2014 року включно. Однак відповідачем у вказаний строк грошові кошти повернуті не були, в зв'язку з чим позивач звернувся до [PERSON] з проханням повернути позичені грошові кошти, на що відповідач відповів, що не має можливості вчасно повернути борг, та попрохав відстрочити сплату боргу ще на 1 рік. Позивач відмовився від продовження строку виплати боргу, але до цього часу борг відповідачем повернутий не був, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 200000 грн., 26085,32 грн. - інфляційні втрати; 3928,77 грн. - 3% річних від простроченої суми та судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами, зокрема договором позики від 10 червня 2012 року, що відповідач [PERSON], взяв у [PERSON] грошовий борг в розмірі 200000 грн.. Як вбачається з договору, відповідач зобов'язався повернути суму боргу протягом двох років. (а.с. 4). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Як зазначив в позовній заяві позивач, [PERSON] не повернув суму боргу встановлений договором строк. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача, з яким суду погоджується, інфляційні втрати становлять 26085,32 грн., а 3% річних від простроченої суми складає 3928,77 грн.. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача боргу в розмірі 200000 гривень, інфляційних втрат в розмірі 26085,32 грн., а також 3% річних за прострочення виконання в розмірі 3928,77 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 2300,14 гривень. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved