Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення в кімнату квартири [ADDRESS] з наданням йому у користування приміщень загального користування цієї квартири, зазначених у рішенні Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10.01.2014 року. Позивач вказував на те, що вказана квартира належить йому та позивачці на праві спільної часткової власності. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10.01.2014 року визначено порядок користування даною квартирою. Згідно з рішенням позивачу виділено у користування житлову кімнату площею 15,8 кв.м. Відповідачці - житлову кімнату площею 18,1 кв.м. Приміщення коридору площею 10,8 кв.м, кухні площею 9,8 кв.м, вбиральні площею 18,1 кв.м, ванної площею 3,1 кв.м, балкону площею 1,7 кв.м залишені в спільному користуванні позивача та відповідачки. На виконання даного рішення 17.04.2014 року Ленінським районним судом м.Миколаєва було видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем Ленінського ВДВС було відкрито виконавче провадження. 17.06.2014 року при виході державного виконавця за вищевказаною адресою без участі позивача та його представника відповідачка виділила позивачу кімнату площею 15,8 кв.м без передачі ключів від квартири. 08.08.2014 року державний виконавець здійснив повторний вихід за адресою квартири за участю відповідачки та представника позивача, але відповідачка відмовилася надати ключі від квартири з посиланням на те, що рішенням суду це не передбачено. Посилаючись на ці обставини, а також на те, що у зв'язку з перешкодами відповідачки не можливо виконати рішення суду, позивач просив суд вселити його у виділену рішенням суду кімнату площею 15,8 кв.м квартири [ADDRESS] з наданням йому у користування приміщень загального користування цієї квартири, зазначених у рішенні Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10.01.2014 року. У вересні 2014 року позивач доповнив підстави позову та вказував на те, що 17.09.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо визначення порядку користування квартирою. Проте, на теперішній час відповідачка продовжує перешкоджати його вселенню у надану у користування йому кімнату, у зв'язку з чим він не має можливості проживати там та користуватися належним йому житлом. Просив позов про вселення задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив про його задоволення. Відповідачка та його представник проти задоволення позову заперечували. Відповідачка вказувала на те, що у даній квартирі вона повністю, за власний рахунок, провела ремонт, вона не бажає, щоб позивач користувався квартирою. Посилалася також на те, що реального наміру користуватися виділеною йому кімнатою у квартирі позивач не має, оскільки на праві власності має інше житло. До того ж, в провадженні Ленінського районного суду знаходиться справа за її позовом про припинення права позивача на частку у цьому спільному майні, а тому його позов направлений на те, щоб вплинути на неї в частині виплати компенсації. Між ними існують неприязні відносини, а тому вселення позивача до квартири лише поглибить конфліктну ситуацію. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 26.06.2012 року, яке набрало законної сили 11.09.2012 року, за позивачем та відповідачкою визнано право власності за кожним по ? частині квартири [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєв від 10.01.2014 року, що набрало законної сили 08.04.2014 року, визначено порядок користування квартирою [ADDRESS]. [PERSON] виділено у користування житлову кімнату площею 15,8 кв.м, а [PERSON] виділено в користування житлову кімнату площею 18,1 кв.м. Приміщення коридору площею 10,8 кв.м, кухні 9,8 кв.м, вбиральні площею 1,5 кв.м, ванної площею 3,1 кв.м., балкону площею 1,7 кв.м залишено в спільному користуванні сторін. В зазначеній квартирі проживає відповідачка [PERSON] Між сторонами існують неприязні відносини. Відповідачка перешкоджає відповідачу в користуванні житлом. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] в частині вселення підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача про надання йому у користування приміщень загального користування, визначених рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10.01.2014 року, то вони є зайвими, оскільки питання про порядок користування квартирою вже було вирішено судом. У відповідності до положень ст.88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

Outcome: partial