Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

В позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . На момент смерті батька, позивач була неповнолітня, їй було 15 років. Після смерті батька, залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок в спільній сумісній власності з дружиною [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду, оскільки був пропущений шестимісячний строк. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] під час розгляду справи позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] під час розгляду справи не заперечував проти прийняття спадщини позивачем після смерті батька. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучі належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомлені. Представник третьої особи Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області, в судовому засіданні думку не висловила. Представник третьої особи Приватний нотаріус Ворожбянова Л.М., в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи при її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Суд не приймає визнання позову відповідачами [PERSON] [PERSON] , оскільки дане визнання не відповідає вимогам закону та не може бути прийняте судом у відповідності до положень п. 4 ст. 206 ЦПК України. Під час розгляду справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим повторно 13 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 19 квітня 1977 року, батьком [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 26 листопада 1994 року, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно довідки-підтвердження депутата Михайлівської селищної ради Петракової Н.І. від 05 грудня 2019 року, [PERSON] , 1977 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживала з народження (1977 рік) до одруження (1994 рік) за місцем реєстрації батьків ( [ADDRESS] ). (а.с. 7). Відповідно до повідомлення КП «Михайлівське архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 19.12.2018 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] 4/10 частини, на підставі свідоцтва про право власності від 26.07.1985 року; [PERSON] 6/10 частини, на підставі свідоцтва про право власності від 22.12.1995 року № 1817 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.1995 року № 1819 (а.с. 14). Згідно матеріалів спадкової справи № 135/1992, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , Михайлівською державною нотаріальною конторою 22.12.1995 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1819 та свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1817 (а.с.66). Постановою державного нотаріуса Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області від 19 червня 2019 року № 371/02-31 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с. 16). Частина перша\~статті 58 Конституції України\~визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами першою, третьою\~статті 5 ЦК України\~передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно\~\~з пп. 4, 5\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати\~\~після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , [INFO] . Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини.\~\~ Як частина друга\~статті 1220 ЦК України, так і\~стаття 525 ЦК Української РСР\~визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами\~ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 [INFO] , а у разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми\~ЦК Української РСР 1963 року. Статтею 549 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною першою\~ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року\~строк для прийняття спадщини, встановлений\~статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Оскільки нормами Цивільного кодексу 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову немає. У ст. 549 ЦК УРСР 1963 року встановлювалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прий\-няття спадщини. При цьому в юридичній літературі того часу допускалась можливість фактичного вступу в управління спадковим майном шляхом проживанням в тому ж приміщенні та користування тими ж предметами, що раніше належали спадкодавцеві. Водночас, на відміну від ЦК УРСР 1963\~року, чинний ЦК не передбачає прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в\~управління або володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у\~володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця з управління, розпорядження і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати податків, страхових внесків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця та ін. Причому цей перелік не є вичерпним. У цьому аспекті важливе значення має дія цивільного законодавства у часі. За загальним правилом ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відтак, ідеться про спадщину, яка відкрилася з 01.01.2004 року. Утім, як зазначено у п.\~5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги\~6 ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З цього приводу необхідно керуватися роз`ясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що норми п.\~5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід розуміти таким чином, що правила книги\~6 ЦК можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003\~і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529531 ЦК УРСР 1963\~року. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004, допускається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004 року, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. У п.\~3.3 розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009 зазначається, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з\~ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Оскільки нормами Цивільного кодексу 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову немає, що відповідає позиції, викладеній в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2018 року по справі № 556/1354/15-ц.

Outcome: dismissed