Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в якому вказувала, що 22 листопада 2008 року у виконавчому комітеті Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 5. Мають спільних малолітніх дітей - синів [PERSON] [INFO] та Павла [INFO], які знаходяться на матеріальному утриманні позивачки. [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10 серпня 2016 року і до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Також в заяві повідомив, що він має задовільний стан здоров'я, отримує щомісячний прибуток, інших осіб на утриманні не має, в тому числі не сплачує аліменти на користь інших осіб. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони мають двох спільних малолітніх дітей - синів [PERSON] [INFO] та Павла [INFO], які знаходяться на матеріальному утриманні позивачки. [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Проте відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дітей, задовільний стан здоровя відповідача, його матеріальне становище, а також те, що він аліменти на користь інших осіб не сплачує, інших осіб не утримує, суд дійшов висновку, що [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання дітей у визнаному ним розмірі - 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення починається з моменту подачі позову і припиняється з досягненням дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved