Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про припинення стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог було визначено, що відповідно до рішення Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.11.2020 відповідач отримала виконавчий лист по вказаному рішенню. На теперішній час донька сторін, на утримання якої були стягнуті аліменти, мешкає разом із батьком за адресою його мешкання. Мати дитини, відповідач по справі, з ними не мешкає, шлюб між сторонами розірвано, з дочкою не спілкується. Разом із тим, відповідач продовжує отримувати аліменти на дитину та витрачати їх на власний розсуд. З урахуванням викладеного позивач просить припинити стягнення з нього аліментів з часу звернення до суду. Відповідач скористалась своїм правом на подання відзиву на позов, в якому просила відмовити в його задоволенні з огляду на те, що згідно з висновком виконавчого комітету Соборної районної в місті Дніпрі ради від 22.10.2020 місце проживання [PERSON] , [INFO] визначено разом із матір`ю. Крім того, позивач чинив та чинить перешкоди відповідачу та дітям щодо мешкання в будинку [ADDRESS] . Також [PERSON] вчиняє щодо неї та її дітей домашня насильство, що підтверджуються витягами з ЄРДР. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач та її представник підтримали просили відмовити у задоволенні позову, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2009 між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до рішення Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.11.2020 відповідач отримала виконавчий лист по вказаному рішенню. В судовому засіданні встановлено, не заперечується сторонами та підтверджується доказами, наданими Адміністрацією соборного району Дніпровської міської ради 01.06.2021 на виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18.05.2021, що [PERSON] з грудня 2020 року та по теперішній час мешкає разом з батьком та старшою сестрою за адресою [ADDRESS] . Суд критично ставиться на посилання відповідача на висновок виконавчого комітету Соборної районної в місті Дніпрі ради від 22.10.2020, відповідно до якого місце проживання [PERSON] , [INFO] визначено разом із матір`ю, оскільки як вбачається з тексту висновку, відповідно до якого визнано недоцільним визначати місце проживання дитини разом із батьком з тих підстав, що [PERSON] на час складання висновку повідомив про те, що він не проти того, щоб дитина проживала разом із матір`ю та готовий відмовитися від позову про визначення місця проживання дитини, якщо [PERSON] не буде чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною (а.с.77). Посилання відповідача та її представника на той факт, що будинок, в якому мешкає позивач з дочками не введено в експлуатацію, суд не приймає до уваги, оскільки це не відноситься до предмету позову. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , перебуває з грудня 2020 року на утриманні батька [PERSON] , про що свідчать дослідженні письмові докази, відтак після набрання рішенням суду законної сили, яким з позивача стягувалися періодичні платежі у виді аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини, встановлено обставини, що впливають на їх припинення. Чинним законодавством не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів чи його скасування. Тому, вимога про припинення стягнення з позивача [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , що стягуються за рішенням Дніпровського апеляційного суду від 29.09.2020, підлягає задоволенню, датою припинення стягнення з позивача аліментів суд вважає дату звернення з даним позовом до суду - 28.12.2020. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що на даний час неповнолітня [PERSON] перестала проживати з матір`ю, а проживає з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме дочка проживає з батьком. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про припинення від сплати аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved