Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого подружжя не проживає разом протягом останніх двох років. Від шлюбу у сторін є повнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], батьками яких являються сторони по справі. Крім того, зазначив, що протягом останнього року фактично проживає з іншою жінкою, з якою веде спільний побут та бажає укласти шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі змісту заяви позивача, крім того, вбачається, що позов він підтримує, наполягає на розірвані шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В силу ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №098015 від 21.01.2012 року, виданим Виконавчим комітетом Коржовецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні дочка [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьками яких являються сторони по справі. Так, відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, судом ухвалою від 20.09.2016 року сторонам надавався строк для примирення на шість місяців, однак виходячи з матеріалів справи, сторонами не було досягнуто мети збереження шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сімї, а тому, з огляду на тривале окреме проживання сторін, відсутність ведення спільного господарства та шлюбних відносин між сторонами, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітніх дітей, наявність у позивача інших фактичних шлюбних відносин та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved