Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності подружжя на будівельні матеріали та обладнання і стягнення грошових коштів. Через канцелярію суду представник позивача звернувся і з заявою про забезпечення позову у вказаній вище цивільній справі, в якій зазначив, що позивач неодноразово звертався до суду з заявою про забезпечення позову в даній справі шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0707 га, розміщеної в Оболонському р-ні м.Києва лінії №1 ділянка [NUMBER] в урочищі «Оболонь» (КДТ «Чорнобилець»), кадастровий номер №8000000000:78:336:0018, яка була придбана відповідачем у власність. Однак в задоволенні заяви позивачу було відмовлено. Посилаючись на те, що без задоволення даної заяви судом можливе настання негативних наслідків для позивача та утруднить виконання можливого рішення суду в майбутньому чи стане загрозою невиконання прийнятого судом рішення про стягнення грошової суми з відповідача на користь позивача у розмірі 5 784 968,35 грн. та поділу спільного майна, позивач просить суд, до вирішення питання по суті у даній справі заборонити відповідачу [PERSON] вчиняти дії щодо продажу, дарування, обміну, а також провадити, дарувати, обмінювати: будівельні матеріали і конструктивні елементи дачного будинку загальною площею приміщень 363,8 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0707 га за адресою: м.Київ, Оболонський р-н, лінія № 1 ділянка [NUMBER] в урочищі «Оболонь» (КДТ «Чорнобилець»), кадастровий номер №8000000000:78:336:0018; гаражу (площа забудови 176,8 м, об'єм 1146 м.); огорожі площею 232,50 кв.м. (решітчаста пофарбована з металевого профільного та листового прокату, стовпи та цоколь з лицевої цегли під розшивку, фундаменти зі збірних бетонних блоків, висота 2,0 м.); воріт площею 9,90 м. (ворота огорожі металеві, глухі з хвірткою, в цегляних стовпах); хвіртки площею 2,10 кв.м. (хвіртка металева в цегляних стовпах, пофарбована) - що знаходяться на земельній ділянці за вказаною вище адресою та самої земельної ділянки, на якій знаходиться вказане майно. Згідно ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. З матеріалів справи вбачається, що позивач не в перший раз звертається до суду з вимогами щодо майна, яке належить відповідачу але на стадії апеляційного розгляду, по двом рішенням, якими було відмовлено позивачу в задоволенні його позовних вимог, позивач відмовлявся від своїх позовних заяв, що призводило до скасування рішень суду першої інстанції. Суд також звертає увагу на те, що при розгляді попередніх справ за позовом позивача до відповідача про належність та поділ того ж самого майна, що є предметом вказаного позову, заяви позивача про забезпечення позову були задоволені, але зважаючи на відмову позивача від позовних вимог на стадії апеляційного розгляду, судом першої інстанції арешти скасовувалися. Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову наявність якої, є обов'язковою умовою для вжиття заходів його забезпечення. Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає у зв'язку із тим, що обставини, на які посилається позивач як на підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях. Суд також звертає увагу на те, що позивачем не надано достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду. З огляду на положення п.1 ч.2 ст.151 ЦПК України суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову не обґрунтована тому не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed