Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення. В позовній заяві зазначено, що позивачі є власниками квартири № 8 в будинку № 13 по бул Машинобудівників в м. Краматорську. В даному будинку зареєстрований відповідач по справі. Відповідач в квартирі не мешкає з 12.07.2014 року, він виїхав до Російської Федерації, де мешкає по теперішній час. Реєстрація відповідача в даній квартирі перешкоджає оформленню субсидії, крім того, впливає на розмір комунальних платежів. Просять визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та висилити його. Позивачі в судовому засіданні підтримали вимоги позовної заяви та просили її задовольнити. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Як вбачається з матеріалів доручення, а саме: протоколу судового засідання Центрального районного суду м. Волгограда від 23.06.2017 року, [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та розгляду справи за його відсутності в Краматорському міському суді. Вислухавши позивачів та їх представника, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 8 в будинку № 13 по бул Машинобудівників в м. Краматорську (а.с. 4) [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить дана квартира по 1/5 частки кожному. Відповідно до довідки, виданої КП «СЄЗ» від 23.01.2017 року, (а.с. 6) [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: м. Краматорськ, бул Машинобудівників, 13-8. Відповідно до акту [PERSON] з 12.07.2014 року та по теперішній час за адресою: м. Краматорськ, бул Машинобудівників, 13-8, не проживає. [PERSON] з 26.12.2016 року має вид на проживання в Російській Федерації, яке дійсне до 26.12.2021 року. Відповідно до ст 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд приймає до уваги те, що позивачі самостійно утримують квратиру та сплачують комунальні послуги, з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в квратирі, тобто за газ, воду, вивіз побутових відходів та опалення квратири. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Крім того, позивачі просять виселити відповідача з зазначеної квартири. Конституція України у ст 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування цим житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла. Таким чином, суд вважає, що в даній частині позовних вимог слід відмовити, бо не має підстав для його виселення.

Outcome: partial