Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В поданому до Сокирянського районного суду 24.07.2013 року позові позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 3,0756 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського призначення, на території Олексіївської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №101079, виданого 03.09.2007 року. Починаючи з часу отримання державного акту і до часу звернення до суду належну йому земельну ділянку жодному сільськогосподарському товариству в оренду не передавав, жодної орендної плати за користування його земельною ділянкою він не отримував. В березні 2013 року він мав бажання виділити належну йому земельну ділянку в натурі та вести на ній самостійно господарську діяльність, зокрема здійснити посадку плодових дерев. Приблизно наприкінці березня 2013 року, з метою виділення належної йому земельної ділянки в натурі та встановлення межових знаків, він звернувся до працівників Держземагенства в Сокирянському районі, однак йому відповіли, що оскільки його земельна ділянка знаходиться за договором оренди в користуванні ДСП «Агрофірма «Гвіздівці», то її виділення в натурі є неможливим до закінчення строку дії договору. На його звернення до директора ДСП «Агрофірма «Гвіздівці», яке отримано відповідачем 04.04.2013 року, відповіді не отримав. З моменту отримання державного акту на земельну ділянку і по день звернення з позовом йому не було відомо про укладений з ним договір оренди землі, про умови та строк, на який укладено договір, час його реєстрації. Це свідчить, що даний договір підписаний не ним, а іншою особою. Ознайомившись із даним договором, він не погоджується з його умовами, зокрема щодо його строку дії - 5 років, тобто даний договір не відповідає його волі, тому є недійсним і підлягає розірванню. З підстав не підписання ним особисто договору, не передачі ним особисто відповідачу належної йому земельної ділянки, незгоди його з умовами договору щодо строку його дії, відсутності його волі на його укладення, просить суд: зобов'язати відповідача розірвати укладений 10.10.2011 року договір оренди земельної ділянки площею 3,0756 га, кадастровий номер 7324080500:06:001:0184, яка знаходиться на території [ADDRESS], та належить йому на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №101079, виданого 03.09.2007 року; зобов'язати відповідача протягом 5 календарних днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням привести у належний до використання стан земельну ділянку; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 31.10.2013 року позовні вимоги [PERSON], зазначені у п.2 прохальної частини, а саме: про зобов'язання відповідача протягом 5 календарних днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням привести у належний до використання стан земельну ділянку - залишено без розгляду на підставі заяви представника позивача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням часткового їх залишення без розгляду та з підстав, зазначених в позовній заяві. Будучи викликаним в судове засідання для надання особистих пояснень, позивач в судове засідання неодноразово не з'являвся, незважаючи на належне повідомлення судом про час розгляду справи, а представник позивача наполягав на розгляді судом справи за відсутності позивача. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що на час укладання договору оренди землі [PERSON] на території Сокирянського району не проживав і був відсутній в даній місцевості, оскільки з 2007 року проживає в Київській області, про укладення договору йому не було відомо. Від його імені договір оренди земельної ділянки підписала його бувша дружина [PERSON] Власноручно написану і не посвідчену довіреність він написав на прохання [PERSON], для можливості отримання нею зерна в якості орендної плати за оренду належної йому земельної ділянки. Остання і отримувала протягом всього часу орендну плату у відповідача по даному договору оренди. З 2007 року земельна ділянка позивача не цікавила, він її не обробляв і мирився з тим, що нею користується відповідач, а в даний час бажає її повернути собі. Підтримав наступні підстави позову: не підписання позивачем договору оренди та не укладання ним такого договору взагалі. Просить суд саме розірвати договір оренди і саме з підстав, підтриманих ним в судовому засіданні. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з тих підстав, що [PERSON] знав, що агрофірма «Гвіздівці» використовує його земельну ділянку вже 7 років, оскільки договір оренди на перших 5 років він підписував власноручно. Маючи зі своєю колишньою дружиною [PERSON] троє дітей, він в присутності бухгалтера агрофірми [PERSON] власноручно написав на її ім'я довіреність на отримання належної йому орендної плати по договору оренди. Агрофірма по даному договору оренди вчасно та в повному обсязі розраховувалася, жодної заборгованості не було. Вважає, що відсутні підстави для розірвання договору оренди. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є бувшою дружиною позивача, з яким вони припинили спільне проживання в 2006 році і [PERSON] виїхав на проживання в Київську область, де і проживає до цього часу. Позивач має державний акт на земельну ділянку в [ADDRESS], якою до 2006 року розпоряджався самостійно. Після його переїзду на нове місце проживання [PERSON] надав їй копію своїх паспорта, ідентифікаційного номера та усно уповноважив розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. Згодом, приблизно в 2010 році, [PERSON] в її присутності власноручно написав та передав їй довіреність на підписання від його імені договору оренди та отримання зерна, як орендної плати. Діючи на підставі даної довіреності, вона в 2011 році власноручно підписала від імені [PERSON] з ДСП «Агрофірма «Гвіздівці» договір оренди та передала земельну ділянку позивача в оренду відповідачу. В 2011, 2012 та 2013 роках вона отримувала належну [PERSON] орендну плату за оренду його земельної ділянки, яка йому видавалася в тому ж розмірі, що й іншим орендодавцям. [PERSON] відомо про те, що вона отримує дану орендну плату і його це влаштовувало, бо вона отриманим зерном годує свиней і розділяє м'ясо між їхніми спільними трьома дітьми. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює на посаді бухгалтера ДСП «Агрофірма «Гвіздівці» та пам'ятає, що приблизно 7-8 років тому, коли [PERSON] ще проживав в селі, він власноручно підписав перший договір оренди своєї земельної ділянки з агрофірмою. Після закінчення терміну дії першого договору, позивач через деякий час приїхав в [ADDRESS] та вона запитала його, що він буде робити із своєю земельною ділянкою. Він сказав, що його бувша дружина [PERSON] і далі буде отримувати орендну плату та підписувати від його імені всі документи. В її присутності, у неї вдома, під її диктовку, [PERSON] особисто написав письмову довіреність на ім'я [PERSON] на право підписання договору та отримання належної йому орендної плати. Однак дана довіреність ніким не завірена. Позивач був згідний на укладання договору з відповідачем. В минулому році [PERSON] приїжджав в село і вона сказала йому, що чула що його зять [PERSON] хоче забрати землю у агрофірми, а договір укладений до 2017 року. Позивач сказав, що нехай [PERSON] почекає до закінчення терміну дії договору, а тоді нехай забирає земельну ділянку. В 2013 року [PERSON] отримала повністю орендну плату по даному договору, а саме: 300 кг кукурудзи, 500 кг пшениці, 10 кг цукру, 3 л олії, про що є її підписи. В 2013 році вона бачила, що коли [PERSON] приїжджав в село, то зупинявся у своєї бувшої дружини, [PERSON], вони разом ходили по селу, в магазини, були разом. У них є трьоє спільних доньок. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступні обставини: Ч.2 ст. 792 ЦК України зазначає, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Ст.31 Закону України «Про оренду землі» (надалі - Закон) передбачені випадки припинення договору оренди землі та зазначено, що договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ст.32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому законом використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України. Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В позовній заяві представник позивача навів та в судовому засіданні підтримав правові підстави, які стосуються вирішення судом спору про визнання правочину недійсним, на підтвердження даних підстав представник позивача подав до суду докази. В своїх поясненнях в судовому засіданні представник позивача підставами позову зазначив: не підписання позивачем договору оренди та не укладання ним такого договору взагалі. Разом з тим представником позивача в позовній заяві пред'явлено та під час судового розгляду категорично підтримано позовні вимоги саме про розірвання договору оренди землі, незважаючи на те, що судом підповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України йому було роз'яснено право на уточнення позовних вимог та роз'яснено наслідки невчинення процесуальних дій, а до початку розгляду справи по суті роз'яснено право змінити предмет та підставу позову. Також, представник позивача не подав до суду докази, які б підтверджували наявність у позивача правових підстав для розірвання договору оренди землі. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови в позові. На підставі ст.ст.651, 792 ч.2 ЦК України, ст.ст.31, 32 Закону України «Про оренду землі» №161-Х1У від 06.10.1998 року (в редакції від 11.08.2013 року) та

Outcome: dismissed