Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що 21 червня 2008 року вона та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського РУЮ Запорізької області, про що зроблено актовий запис №49. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. З початку 2017 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого сторони втратили почуття любові та взаєморозуміння. Позивач вказує, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У вересні 2017 року сторони розїхались, позивач з сином повернулись до села Підгірного Василівського району Запорізької області, а відповідач залишився у місті Києві. Матеріальних претензій сторони не мають. Дитина залишається проживати з матірю та перебувати на її повному утриманні. Позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе, примирення з відповідачем не може бути та позивач цього не бажає, а тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позов в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, відзиву на позов не надав. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (частина 1); суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2). \~ Судом встановлено, що 21 червня 2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського РУЮ Запорізької області, про що зроблено актовий запис 49, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження останнього (а.с.7). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з вересня 2017 року, вони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, що не оспорювалося відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню, а прізвище позивача без змін.

Outcome: approved