Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 135/5-КЗН-Т, укладеним 14.12.2007 року між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON], яка станом на 31.08.2015 року складає: сума кредиту, що має бути сплачена, - 478800,00 грн., сума не сплачених в строк відсотків за користування кредитом 684727,17 грн., неустойка 2846064,49 грн., а всього 4009591,66 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення, яка знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Тернопільська 34, загальною площею 22,2 кв.м, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.07.2004 року, шляхом проведення прилюдних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» з початковою ціною, що згідно висновку про вартість майна, складеного станом на 11.08.2015 року, в розмірі 116946,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просить його задовольнити в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Зокрема, неодноразово повідомлявся телефонограмами, а про виклик в судове засідання на 20.01.2016 року шляхом направлення судової повістки за місцем служби. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Встановлено, що 14.12.2007 року між ТзОВ «КБ «Даніель», правонаступником котрого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 135/5-КЗН-Т, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500000 грн., визначивши датою повного погашення 13.12.2017 р., під 17,5% річних. Виконання грошових зобов'язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою, а саме 14.12.2007 р. між тими ж сторонами було укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано вбудовано-прибудоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул.. Тернопільська 34, загальною площею 22,2 кв.м, належну відповідачу на праві приватної власності згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.07.2004 року. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки позичальник припинив добровільно належно виконувати свої грошові зобов'язання перед позивачем, станом на 31.08.2015 р., з урахуванням застосованого банком права на дострокове повернення всіх належних йому за договором сум, заборгованість відповідача як позичальника за кредитним договором склала: 478800,00 грн. за кредитом, 684727,17 грн. за відсотками, разом - 1163527,17 грн. За прострочення виконання зобовязань зі сплати відсотків банком нараховано позичальнику пеню в сумі 1836182,49 грн., а також за прострочення сплати тіла кредиту 974882,00 грн. Крім того, за порушення умови страхування майна, що є предметом застави штраф 10000 грн. Загальна сума нарахованої неустойки становить 2846064,49 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотків за кредитом, суд вважає за необхідне зменшити неустойку до 1000000 грн. Згідно з частинами 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, в позивача виникли підстави для реалізації свого права на задоволення своїх вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, дорівнюють сумі заборгованості за тілом кредиту, відсотками та неустойкою в присудженому судом розмірі. Спосіб реалізації предмета іпотеки слід встановити шляхом продажу на прилюдних торгах, оскільки такий спосіб відповідає ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовам іпотечного договору. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації підлягає встановленню на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-1205цс15. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 3654,00 грн., котрий слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial