Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову повноважний представник сторони позивача вказує, що 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір про надання споживчого кредиту №0011170973000, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 38000,00 доларів США строком до 16 червня 2014 року під 9,5% річних з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, що встановлені кредитним договором. При цьому 29 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір про надання споживчого кредиту №1137786000, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 17500,00 доларів США строком до 30 липня 2018 року під 9% річних з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, що встановлені кредитним договором. Виконання основних зобов'язань було забезпечене зокрема порукою, про що укладено окремі договори з [PERSON], [PERSON], та [PERSON] 12 грудня 2011 року між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник АКІБ «УкрСиббанк») був укладений договір факторингу №1, в силу якого зокрема ПАТ «УкрСиббанк» відступило на користь ТОВ «Кей-Колект» право вимоги до боржників з повернення заборгованості за низкою кредитних договорів та договорів забезпечення, в тому числі - кредитного договору з [PERSON] та відповідних договорів поруки. Однак як зазначає сторона позивача, не зважаючи на взяті на себе зобов'язання, [PERSON] в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у зв'язку з чим ТОВ «Кей-Колект» звернулось з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором від 16 червня 2007 року в загальному розмірі 36106,56 доларів США, а також за кредитним договором від 29 липня 2008 року в загальному розмірі 13998,01 доларів США. Повноважний представник позивача у відкрите судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відкрите судове засідання з'явились, заявлені вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши відповідний позов, письмові докази, які були надані суду, надавши виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд приходить до висновку про існування законних підстав для задоволення заявленого позову - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір про надання споживчого кредиту №0011170973000, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 38000,00 доларів США строком до 16 червня 2014 року під 9,5% річних з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, що встановлені кредитним договором. 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з другої сторони, був укладений договір поруки №121773, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням боржника. 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з другої сторони, був укладений договір поруки №121767, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням боржника. 16 червня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з другої сторони, був укладений договір поруки №121465, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням боржника. При цьому 29 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір про надання споживчого кредиту №1137786000, відповідно до умов якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 17500,00 доларів США строком до 30 липня 2018 року під 9% річних з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу - зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, що встановлені кредитним договором. 29 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з другої сторони, був укладений договір поруки №220565, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням боржника. 29 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з другої сторони, був укладений договір поруки №220566, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням боржника. 29 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з другої сторони, був укладений договір поруки №220567, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язанням боржника. Проте як свідчив представник позивача, в порушення вимог кредитних договорів, відповідач [PERSON] умови договору не виконує, кредит не повертає, проценти не сплачує. Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, судом досліджено зміст ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд прийшов до висновку, що між банком та боржником виникли кредитні правовідносини, що підтверджується змістом кредитних договорів. Однак відповідач [PERSON] не виконує відповідного грошового зобов'язання. Згідно положень ст. 1049 ч.ч.1,3 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дійсно, згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Виходячи з положень кредитного договору, боржник [PERSON] отримала визначену суму кредитних коштів в користування до 16 червня 2014 року за договором від 16 червня 2007 року та відповідно до 30 липня 2018 року за договором від 29 липня 2008 року. Однак як погодили сторони в кредитному договорі, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитів, сплати процентів та інших пов'язаних із кредитами виплат, передбаченим договором, - у випадку зокрема неналежного виконання його умов позичальником, що відповідає положенням ст. 1050 ч.2 ЦК України. В силу ст. 536 ч.ч.1,2 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позичальник [PERSON] прострочила виконання зобов'язання з повернення суми кредиту та процентів за правочином. Згідно ст. 625 ч.ч.1,2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 546 ч.ч.1,2 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Матеріали справи свідчать, що належне виконання позичальником грошового зобов'язання за кредитним договором було забезпечено зокрема неустойкою, порукою. В силу ст. 533 ч.ч.1,2 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як наводить ст. 534 ч.1 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Тобто, зважаючи на таку регламентацію виниклих між сторонами по справі правовідносин і виходячи із умов кредитних договорів, суд прийшов до наступного висновку. Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача виходить з розрахунку заборгованості по кредитним договорам станом на 01 грудня 2013 року, за яким загальна сума боргу [PERSON] за кредитним договором від 16 червня 2007 року становить 36106,56 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України на 28 квітня 2015 року, становить 36106,56 х 20,5693 = 742686,67 гривень; а також загальна сума боргу [PERSON] за кредитним договором від 29 липня 2008 року становить 13998,01 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України на 28 квітня 2015 року, становить 13998,01 х 20,5693 = 287929,27 гривень. З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей, в тому числі - положень договору про заміну кредитора у відповідному зобов'язанні, - сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог ТОВ «Кей-Колект» та за даним спором стягненню з відповідачів підлягають заявлені грошові суми. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути в рівних частках з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» суму оплаченого судового збору у розмірі 3654,00 гривень.

Outcome: approved