Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

ВРКП «Вишгородтепломережа» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь ВРКП «Вишгородтепломережа» заборгованості за опалення за період з квітня 2014 року по жовтень 2019 року в сумі 46 102,86 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач надає послуги з централізованого опалення споживачам за адресою: [ADDRESS] , в межах балансової належності. Відповідач по справі проживає в квартирі [ADDRESS] та користується послугою з централізованого опалення, яка надається позивачем. Крім того, заяв та скарг від відповідача про неякісне опалення до ВРКП «Вишгородтепломережа» не надходило. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачам надсилався проект договору, згідно з типовим договором надання послуг з централізованого опалення, однак відповідачам договір не підписано. Добровільно відповідач свої обов`язки по сплаті житлово-комунальних не виконує, у зв`язку із чим, утворилась заборгованість за отримані комунальні послугу щодо опалення у сумі 46 102,86 грн. 12.06.2017 року Вишгородським районним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення на користь ВРКП «Вишгородтепломережа». Однак, 10.06.2019 року судовий наказ від 12.06.2017 року за заявою ВРКП «Вишгородтепломережа» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення скасовано. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 05.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 17.07.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву відповідно до якого, у вересні 2019 року його представник звернувся до приватного нотаріуса та отримав інформацію, що 13.06.2019 року державним реєстратором комунального підприємства «агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Т.В. проведено державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на належну йому квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Отже, з 13.06.2019 року сплачувати комунальні послуги, в тому числі з централізованого опалення квартири зобов`язане АТ «Альфа-Банк». Разом з тим, він має намір сплатити заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення квартири, яка виникла станом на 12.06.2019 року, з урахуванням строків позовної давності. Крім того, оскільки він не має постійної роботи та доходів, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей на у нього є непогашені зобов`язання просив розстрочити виконання рішення. На підставі викладеного просив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості, яка виникла з 13.06.2019 року, застосувати позовну давність до позовних вимог позивача, які перевищують строк в три роки, розстрочити виконання рішення у справі в частині задоволених позовних вимог, надавши змогу вносити щомісячні платежі з погашення заборгованості в розмірі 600,00 грн. 22.06.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив згідно якого, з вимогами та обґрунтуваннями, які зазначені у відзиві на позовну заяву не погоджуються з наступних підстав. У відзиві відповідач погодився із заборгованість за спожиті послуги з опалення, яка виникла до 12.06.2019 року, оскільки 13.06.2019 року право власності на квартиру перейшло до іншої особи. Таким чином, відповідач вважає, що суму боргу необхідно зменшити, обрахувавши відповідні нарахування за спожиті послуги з опалення до вказаної дати. Однак, в матеріалах справи є довідка про проведенні щомісячні нарахування за спожиті послуги з опалення за квартирою [ADDRESS] , згідно якої сума боргу у розмірі 46 102,86 грн. утворилась саме після закінчення опалювального сезону 2018-2019 років і залишилась такою до моменту звернення позивача до суду. Зазначена сума не виходить за межі дати зміни власника квартири, а саме: 13.06.2019 року є і заборгованістю, яка підлягає сплаті [PERSON] . Що стосується застосування строку позовної давності у три роки, [PERSON] має заборгованість перед підприємством за спожиті послуги з опалення у розмірі 57 938,04 грн., частину з якої у розмірі 11 835,18 грн. підприємство стягувало в примусовому порядку. 28.02.2017 року ВРКП «Вишгородтепломережа» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] у розмірі 16 897,54 грн., що виникла за період з квітня 2014 року по січень 2017 року. 12.06.2017 року судом видано судовий наказ, однак 10.06.2019 року судовий наказ скасовано за заявою [PERSON] , а тому позивач звернувся з цією самою вимогою у порядку позовного провадження. Отже, враховуючи, що судовий захист права може бути реалізовано, як в позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, вважають, що позовну давність було перервано, оскільки предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Крім того, щодо розстрочки виконання судового рішення відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження обставин, відсутності постійної роботи, утримання трьох дітей та існування непогашених зобов`язань. Представник позивача у судове засідання 23.06.2021 року не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 23.06.2021 року не з`явився, у поданому до суду відзиві просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось [PERSON] до 13.06.2019 року останній був власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який діяв у період за який стягується заборгованість, ВРКП «Вишгородтепломережа», надає послуги з централізованого опалення споживачам в оселі їх будинку, що знаходиться у [ADDRESS] в межах балансової належності. Відповідно до п.5 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який діяв у період за який стягується заборгованість, та ст.162 ЖК України споживач зобов`язаний сплачувати вищевказані послуги в строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інших строк. Добровільно [PERSON] свої зобов`язання не виконав та не зважаючи на повідомлення про борг, оплату послуг не здійснював, у зв`язку із чим, за період з квітня 2014 року по жовтень 2019 року виникла заборгованість у розмірі 46 102,86 грн., що підтверджується довідкою виданою ВРКП «Вишгородтепломережа». Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, та розстрочення виконання рішення у справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Частиною 2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Певний період часу, початок якого визначений календарною датою або подією, починається з наступного дня після вказаної дати або дня події, які, в свою чергу, до цього строку не включаються. Частинами 1, 5 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2017 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості у роз мірі 16 897,54 грн., що виникла за період з квітня 2014 року по січень 2017 року. На підставі вказаної заяви, 12.06.2017 року Вишгородським районним судом видано судовий наказ. 10.06.2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області, скасовано судовий наказ від 12.06.2017 року виданий Вишгородським районним судом Київської області за заявою ВМКП «Вишгородтепломережа» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з централізованого опалення. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач, таким чином позивач звернувся до суду до спливу строку позовної давності. Частиною 1 статті 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Заявляючи клопотання про розстрочення виконання рішення у справі [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтування підстав для розстрочення виконання судового рішення, а саме, що він не має постійної роботи, на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей та існування непогашених інших зобов`язань, таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення суду. Отже, враховуючи норми статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону відповідач зобов`язання не виконує, не розраховується за надані послуги з опалення. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань, з [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 46 102,86 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1 921,00 грн. Враховуючи вищевикладене

Outcome: approved