overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по її матеріальному утриманню. Син знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія котрого наявна в матеріалах справи. Як вбачається з довідки Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 15.08.2014 року за вих. № 661, син, проживаючи з матір'ю, знаходиться на утриманні позивача. Як вбачається з пояснень позивача, відповідач коштів на утримання дитини не надає, хоча має можливість брати участь в утриманні сина; його щомісячний дохід є мінливим, оскільки, окрім отримання пенсії, він неофіційно працевлаштований. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 ЦК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по її матеріальному утриманню. Донька знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Додатково пояснила, що самостійного доходу не має, отримує лише соціальні виплати на дитину, тоді як відповідач працює і спроможний виконувати свій обов'язок з утримання доньки. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Заявлені позовні вимоги суд знайшов законними, оскільки вони підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім'ї позивача від 25.05.2013 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що між нею та [PERSON] 02 червня 2000 року в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, актовий запис № 339. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З відповідачем з 2011 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, наміру зберігати сім'ю не мають. Шлюб фактично існує формально. Збереження шлюбу суттєво суперечить її особистим інтересам. Майнові або інші спори між ними відсутні. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. З даних підстав позивач просила суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд за згодою позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до норм ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 02 червня 2000 року в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб , актовий запис № 339. Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Сторони не проживають однією сім'єю, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, зберігати сім'ю не мають наміру, стосовно проживання дитини сторони дійшли згоди, майновий спір між сторонами відсутній. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 17.12.2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2038. Від спільного шлюбу дітей не мають. Ще влітку 2011 року позивач виявила бажання припинити подружні стосунки та розірвати шлюбу. З цього часу сторони, проживаючи в одній квартирі, стали проживати в різних кімнатах, як чужі люди. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та життя в цілому, між подружжям втрачено почуття любові, взаємоповаги один до одного. Шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що сім'ю недоцільно зберігати і просить суд шлюб розірвати. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 17.12.2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2038. Від спільного шлюбу дітей не мають. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з липня 2011 року, не ведуть спільного господарства, між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Із змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно зі ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що 11.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управляння юстиції у м. Києві, актовий запис № 1189 було зареєстровано шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач також вказує на те, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримуються, подружнє життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося, і поновлювати їх позивач не має наміру. Зважаючи на вищенаведене просила суд розірвати шлюб. Син [PERSON], [INFO], за домовленістю сторін, після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, але через канцелярію подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але через канцелярію подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ст. ст. 110,112 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управляння юстиції у м. Києві, актовий запис № 1189. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами не склалося нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності та вказала, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] Позивач являється спадкоємцем після смерті останньої відповідно до заповіту, посвідченого Новоселицькою сільською радою 10 грудня 2007 року /реєстр №353/. Через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок та господарські споруди позивач не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просить визнати за нею право власності на вказане майно. В судове засідання сторони не з'явилися, подали до суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов підлягає задоволенню. Встановлено, що [PERSON] яка являлася бабусею позивача, померла [INFO] року. В спадок позивачу залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських споруд, розташованих в [ADDRESS] Право власності на вказане домоволодіння мамою та бабусею не оформлено. Вказане будинковолодіння відповідає будівельно-технічним, санітраним, пожежним вимогам, що підтверджується висновками відповідних служб. Оскільки позивач являється спадкоємцем за заповітом слід визнати за нею право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських споруд, розташованих в [ADDRESS] Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.524,529, 549 ЦК України 1963 року, норми яких поширюються на правовідносини на час відкриття спадщини, спадкування здійснюється за законом, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, у першу чергу на спадкування за законом мають дружина і діти спадкодавця. Позивач не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину у виді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності на них правовстановлюючих документів, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному об'ємі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечув проти задоволення позову. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 2005 року у Жовтневому відділі РАЦСу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровької області, про що здійснено відповідний актовий запис № 972. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з вересня 2012 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному об'ємі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечув проти задоволення позову. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 серпня 2009 року у Дзержинському відділі РАЦСу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що здійснено відповідний актовий запис № 404. Шлюб у сторін перший. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з лютого 2014 року, спільне господарство не ведуть. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, просила суд розірвати шлюб, укладений 20 серпня 2010 році Жовтневим відділом РАЦСу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, посилаючись на наступні обставини, що зареєструвавши шлюб не змогли створити міцну сім'ю, оскільки різні погляди на життя створювали непорозуміння та сварки. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала просила задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2010 році в Жовтневому відділі РАЦСу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської, про що здійснено відповідний актовий запис № 535. Від шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом сімейні відносини сторони не підтримують з січня 2014 року, спільне господарство не ведуть. Сторонам надавався строк для примирення, однак примирення між сторонами не досягнуто. Відповідно до частини 3 ст. 105 СК України Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Окрім того, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд може постановити рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, зберегти її не можливо. Судом прийнято до уваги, що відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 14 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - сина, [PERSON], [INFO]. Позивачка у судовому засіданні змінила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошові у сумі 1000 грн. на місяць. Відповідач визнав змінені позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць на утримання сина. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб в відділі РАЦС Деснянського районного управління юстиції м. Київ. Від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є позивачка - [PERSON], батьком - відповідач [PERSON] . Як встановлено у судовому засіданні, малолітня дитина проживає з матір'ю і потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Вимогами ч.1 ст.184 СК України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в разі, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, та те, що відповідач [PERSON] позов визнав повністю та згодний на стягнення аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., тому суд вбачає підстави для стягнення аліментів в твердій грошові. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір - 243,60 грн. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved