Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

В позові йдеться про неможливість подальшого спільного проживання подружжя (сторін по справі) в укладеному 16.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області шлюбі (актовий запис №14). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, що призвело до частих сварок, відсутністю взаєморозуміння між ними. Відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого стає агресивним, свідком чого є їх спільна донька. Відповідач неодноразово перепрошував її та обіцяв, що його поведінка відносно неї з донькою кардинально зміниться, значно покращиться, якщо ми житимо разом, але на жаль цього не відбулося. Шлюбні відносини фактично припинені, проживають вже більше одного року окремо. Подальше збереження сім'ї є неможливим, тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Щодо надання строку на примирення, просила відповідачу відмовити в такій, оскільки їх шлюб існує тільки формально, примиритися неможливо, це буде суперечити її інтересам та інтересам їх доньки. Відповідач в судове засіданні не зявився, однак подав заяву в якій просив розглянути заяву про надання строку на примирення без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 16 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 14. Дана обставина стверджується виданим свідоцтвом про шлюб від 16.07.2011 р. серії 1-ФМ № 079480 Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, через що в сімї виникають постійні сварки. Шлюбні відносини фактично припинені, проживають вже більше одного року окремо. При поданні заяви, щодо надання строку на примирення відповідачем, підстав такого зазначено не було, при цьому відповідач неодноразово повідомлявся про час та місце слухання справи, однак жодного разу не зявився, що суд розцінює як небажання його підтримувати дану заяву. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом;обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню.

Outcome: approved