Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

В позові [PERSON] вказав, що 5.09.2008 року між ним та відповідачем Кредитною спілкою «Українська кредитно - фінансова група» був укладений кредитний договір №КГ-00179/0901 згідно якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит в сумі 11111 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,164% річних. Просив суд відповідно до ст.203 ч.1,215 ЦК України визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п.7.2 ст.7 кредитного договору, так як третейська угода не відповідає вимогам цивільного законодавства. Згідно вимог ст.12 ЗУ « Про третейські суди» сторони не дійшли згоди про розгляд спору конкретним постійно діючим третейським судом, не визначено предмет спору з якого сторони можуть звернутись з позовом до третейського суду. Згідно вимог ст.14 ЗУ « Про третейські суди» у договорі не зазначено конкретного третейського суду та суддів, що позбавило права позивача та вибір третейського суду та суддів. Також просив суд визнати порушеними його права споживача, так як у договорі не зазначено конкретного третейського суду та суддів, що позбавило права позивача та вибір третейського суду та суддів, а тому третейське застереження є несправедливим по відношенню до позивача відповідно до положень ст.18 ЗУ « Про захист прав споживачів». В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача надіслав письмові заперечення на позов з проханням відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено слідуюче. 5.09.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем Кредитною спілкою « Українська кредитно - фінансова група» був укладений кредитний договір №КГ-00179/0901 згідно якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит в сумі 11111 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,164% річних. Згідно п. 7.2. Кредитного договору вказано, що всі суперечки між Сторона вирішуються шляхом переговорів, а в разі неможливості вирішення шляхом переговорів, спір вирішується в постійно діючому третейському суді відповідно до його регламенту. Згідно положень п. 9 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом. Тобто посилання на конкретний третейський суд є необов'язковим. Згідно положень п. 7.2 вказаного кредитного договору вказується конкретний предмет спору, а саме - усі спори, що виникають із договору. Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про третейські суди» формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом. А тому не порушені права позивача, так як сторони вирішили, що усі спори вирішуються у постійно діючому третейському суді відповідно до його регламенту, а тому формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом. Крім того , представник [PERSON] - [PERSON], що діє на підстав довіреності, звернулась із заявою від 11.12.2014 р. саме до третейського суду при АВП «Бона Деа», з проханням переглянути справу в порядку ст. 70 Регламенту третейського суду, через неповідомлення про час та місце розгляду справи третейським судом. В цій заяві прямо просила переглянути спір саме в постійно діючому третейському суд при Асоціації виробничих підприємств «Бона Деа», а ще й сама просила визначити конкретного суддю для розгляду цієї справи. Тобто [PERSON] чітко усвідомлював, що третейське застереження наявне, дійсне, ретельно ознайомлений з Регламентом третейського суду, самостійно визначив свої побажання щодо судді, що буде розглядати справу, до початку повторного розгляду третейським судом належним чином повідомлений про час розгляду справи, безпосередньо зателефонував до початку розгляду справи до третейського суду, про що повідомлено головуючому суді та представнику кредитної спілки. На підставі цього 08.01.2015 року було винесено третейське рішення з цієї справи. Тому третейська угода відповідає вказаним вимогам цивільного законодавства та положенням ст.18 ЗУ « Про захист прав споживачів» про те, що у договори із споживачем включаються лише умови які є справедливими. Тому в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed