Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] про приведення території загального користування до попереднього стану. В обґрунтування власної позиції та підстав звернення до суду сторона позивача посилалась, що адміністрацією було встановлено, що відповідачем [PERSON] без оформлення дозвільних документів самочинно виконано роботи з будівництва тамбуру між першим та другим поверхом на сходовій клітині в будинку №26 по вулиці Бреуса у місті Одесі. У звязку з ігноруванням приписів та розпорядження про приведення території загального користування до первісного стану, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась в суд із даним позовом. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення представника позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 02 липня 2015 року майстром дільниці №7 КП «ЖКС «Черьомушки» у відношенні [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП у звязку із виявленням факту самочинного будівництва тамбуру на сходовій клітині між першим та другим поверхом в будинку №26 по вулиці Бреуса у місті Одесі. 25 серпня 2015 року адміністративною комісією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ухвалено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП з накладанням штрафу у розмірі 51,00 гривень. 30 травня 2016 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було ухвалено розпорядження №247/01-06, яким зобовязано [PERSON] привести територію загального користування до попереднього стану до 10 червня 2016 року. Проте, відповідач дане розпорядження проігнорував, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст. 376 ч.ч.1,2,7 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тобто, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Як розяснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи справу суд встановив, що будівництво підсобного приміщення відповідачем за рахунок території загального користування багатоквартирного будинку було здійснене без дозвільних документів, що є самочинним будівництвом. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у звязку з чим вбачає обґрунтованим зобовязати відповідача привести територію загального користування у попередній стан. Як передбачає ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак в даному випадку суд не вбачає необхідності у визначенні порядку виконання відповідного рішення, у звязку з чим відмовляє в задоволенні цих вимог. Суд вбачає доцільним зазначити, що запропонований стороною до встановлення порядок виконання судового рішення дублює позовну вимогу, а зазначення про невиконання судового рішення та застосування певних норм Закону України «Про виконавче провадження» є передчасним. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У звязку з викладеним, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради суму оплаченого судового збору в розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: partial