Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Погребищенська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона являється власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . У вищевказаному будинку зареєстрована, але з моменту реєстрації 04.07.2018, не проживає відповідачка по справі [PERSON] , яка являється її невісткою, чим перешкоджає позивачці, у належному володінні та розпорядженні майном. Узгодити питання, щодо зняття відповідачки [PERSON] з реєстраційного обліку немає можливості. Особистих речей відповідачки в житловому будинку немає, перешкод у здійсненні користування жилим приміщенням відповідачці вона не чинила. Тому позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.09.2019 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання на 15.10.2019. Ухвалою суду від 15.10.2019 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті на 25.10.2019. Також було ухвалено розмістити на веб-порталі судової влади України оголошення про повідомлення відповідачки [PERSON] про розгляд справи в Погребищенському районному суді. 24.10.2019, через канцелярію суду, відповідачка [PERSON] подала клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для відзиву, оскільки про наявність справи вона дізналася лише 22.10.2019. 11.11.2019 від представника відповідачки адвоката Самородової О П. надійшов відзив, який мотивований тим, що позивачка постійно чинить перешкоди у користуванні житлом, змінила замки на вхідних дверях та не дає можливості забрати особисті речі та речі дітей із будинку. Особистого житла відповідачка не має, висилятися їй з дітьми не має куди. Крім того, проживання відповідачки у будинку, що по [ADDRESS] не порушує права позивачки, оскільки остання проживає по [ADDRESS] де і була зареєстрована до звернення із позовом до суду. 16.12.2019 в зв`язку з неявкою позивачки та її представника, а 05.02.2020 в зв`язку з неявкою представника відповідачки, розгляд справи відкладався. У зв`язку зі припиненням повноважень судді Марченко Л. В., яка була головуючою у справі, ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.03.2020 справа була прийнята у його провадження та призначена до розгляду по суті на 22.04.2020. 22.04.2020 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи було відкладено на 12.06.2020. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Скрицький Р. Л. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник адвокат Самородова М. С. в судовому засіданні порти задоволення позовних вимог заперечили. Відповідачка [PERSON] пояснила, що в липні 2018 року позивачка надала їй та її сину для проживання житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Однак, після проведення ремонтних робіт у вказаному житловому будинку, [PERSON] почала виганяти їх з будинку, змінила вхідні замки. З цього приводу у них почалися конфлікти, в зв`язку з чим вона неодноразово викликала працівників поліції. 23.10.2018 позивачка [PERSON] , вчергове недопускаючи її до будинку, вчинила сварку, під час якої нанесла їй тілесні ушкодження. За даним фактом було відкрите кримінальне провадження та вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2019 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Вказала, що іншого житла у неї немає. Представника Погребищенської міської ради Андрійчука В.В. в судовому засіданні покладався на розсуд суду. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а. с. 10-15). Відповідно до довідки Погребищенської міської ради Вінницької області №1099 від 07.08.2019 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, окрім позивачки у вказаному житловому будинку зареєстровані, але з моменту реєстрації 04.07.2018 не проживають, відповідачка [PERSON] і її малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-9). Як вбачається з листа Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області №945-С від 14.09.2019, слідчим відділом Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області проводилося досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 23.10.2018 за №12018020270000269 за ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] (а. с. 41). Відповідно до рапорта ст. інспектора-чергового СРПП №2 Погребищенського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Малика О. Г., 26.08.2019 при прибутті працівників поліції на виклик [PERSON] було встановлено, що свекруха заявниці без відома [PERSON] змінила замки на вхідних дверях будинку, що розташований в [ADDRESS] , в якому заявниця прописана, та не впускає її до будинку (а. с. 43). Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз статті 405 ЦК України дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно з якою ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.1985 року /зі змінами/ «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже, у разі відсутності особи понад рік при розгляді позову про визнання її такою, що втратила право на користуванням житлом, суд повинен ретельно дослідити обставини справи, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Проаналізувавши надані суду докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не знайшов свого підтвердження в суді. Так, як на підставу своїх позовних вимог позивачка посилається на відсутність відповідачки у належному їй житловому будинку понад рік, на підтвердження чого надає акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, складений комісією в складі депутата міської ради [PERSON] , члена [PERSON] та [PERSON] . Однак, суд вважає, що наявний в матеріалах справи акт обстеження не є достатньою і безумовною підставою для задоволення позову, оскільки не підтверджує факт не проживання відповідачки без поважних причин понад один рік. Окрім того, сам акт не містить дати його затвердження, що викликає сумнів у його достовірності. Відповідачка дійсно понад рік не проживає в житловому будинку, що розташований в [ADDRESS] , однак, судом встановлені поважні причини такої відсутності відповідачки у вказаному помешканні. Судом встановлено, що відповідачці чиняться перешкоди в користуванні будинком позивачкою. Відповідачка [PERSON] не має іншого власного житла для проживання, не має де зареєструвати своє місце проживання, а також вона не має вільного доступу до спірного будинку, не має ключів від вхідних дверей. Наразі, доступ для проживання в спірному будинку є лише у позивачки. Відповідачка не заперечує необхідності утримувати квартиру відповідно до своєї частки. Вона не втратила інтересу до житла та має намір проживати в будинку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивачкою не доведено наявності тієї обставини, що відповідачка була відсутня по місцю своєї реєстрації понад один рік без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed