Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В серпні 2013року [PERSON] звернулась з позовом до Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, зобов'язання виготовлення технічної документації на земельні ділянки. Позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0962 га, яка розташована у [ADDRESS] та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; також позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2423 га, що розміщена у [ADDRESS] (рілля - 0,2165 га + сад 0,0258 га) та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224, кадастровий номер 7423810100:01:008:0043, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року; також позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0897 га та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224, кадастровий номер 7423810100:01:008:0044 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Також позивач просила зобов'язати відділ Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області виготовити технічну документацію на дані земельні ділянки з метою їх державної реєстрації. В обґрунтування вимог заявленого позову позивач вказувала, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] Відповідно до державного акту серії ЯГ № 263224 від 08.08.2006 року на право власності на земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,4282 га у межах згідно з планом, яка розташована по [ADDRESS], призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку 0,10 га та ведення особистого селянського господарства 0,3282 га. 07.06. 2013року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину (серія ВТЕ № 923737) на житловий будинок, господарські будівлі і споруди. У видачі свідоцтва на право власності на земельні ділянки позивачу нотаріусом було відмовлено, оскільки, як вбачається з відповіді позивачу державного нотаріуса, державний акти на земельні ділянки було виготовлено без врахування вимог статей 19,22,38, 126 Земельного кодексу України, Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку, також в одному державному акті зазначено декілька земельних ділянок, що мають різне цільове призначення. Також позивач вказувала, що в зазначеному державному акті на право власності на земельну ділянку була допущена помилка в розмірах земельної ділянки. 09.07.2013року позивач звернулась з відповідною заявою до відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області про видачу грошової оцінки ділянок та усунення вказаних недоліків. На звернення [PERSON], як вказує позивач, була надана нормативна грошова оцінка земельних ділянок згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224 загальною площею 0,4282 га, яка становить 113 229 грн. 24 коп., а дій щодо усунення вказаних порушень не відбулось. Вказані обставини, як зазначає позивач, і стали підставою для її звернення з вказаним позовом, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку № 263224 не відповідає вимогам закону з вини Носівської міської ради, а за друкування, реєстрацію, видачу державного акту станом на 2006 рік, коли його було видано, відповідальність покладено на відділ Держземагенства у Носівському районі, тому він і повинен усунути зазначені порушення. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 12.11.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0962 га, яка розташована у [ADDRESS] та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2423 га, що розміщена у [ADDRESS] (рілля - 0,2165 га + сад 0,0258 га) та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224, кадастровий номер 7423810100:01:008:0043, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0897 га та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224, кадастровий номер 7423810100:01:008:0044 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Стягнуто з Носівської міської ради Чернігівської області та з відділу Держземагенства у Носівському районі на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі по 283 грн. з кожного відповідача. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру розподілу судових витрат, а саме, стягнути з Носівської міської ради Чернігівської області та відділу Держземагенства у Носівському районі на її користь по 623 грн. 35 коп. судових витрат з кожного. Також апелянт просить достягнути з неї 114 грн. 70коп., оскільки вона не оплатила судовим збором позовні вимоги немайнового характеру - зобов'язати вчинити певні дії, і суд в своєму рішенні повинен був стягнути з неї 114 грн. 70 коп. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат є незаконним, оскільки при звернені з даним позовом до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1132 грн., як за позовну заяву майнового характеру, - визнання права власності на земельні ділянки. Вимоги позову в даній частині судом першої інстанції задоволено в повному обсязі, тому апелянт вважає, що суд повинен був стягнути на її користь з кожного із відповідачів в рахунок відшкодування понесених судових витрат по 566 грн. Також апелянт стверджує, що ухвалою апеляційного суду від 01.10.2013 року по даній справі була задоволена її апеляційна скарга на ухвалу судді Носівського районного суду Чернігівської області від 19.08. 2013року про визнання неподаною та повернення позовної заяви [PERSON], оскаржувана ухвала була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження. Апеляційна скарга була оплачена позивачем судовим збором в сумі 114 грн. 70 коп. Таким чином, апелянт вважає, що з кожного із відповідачів на її користь необхідно стягнути : (1131 грн. + 114грн. 70 коп. = 1246 грн. 70 коп.) : 2 = по 623 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат, а також достягнути з неї 114 грн. 70коп., оскільки вона не оплатила судовим збором позовні вимоги немайнового характеру - зобов'язати вчинити певні дії, і суд першої інстанції в своєму рішенні повинен був стягнути з неї 114 грн. 70 коп. В іншій частині рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 12.11. 2013року апелянт не оскаржує. В судове засідання апеляційного суду [PERSON], представники Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відповідно до повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 117,118, 119), не з'явились. [PERSON], Носівська міська рада Носівського району Чернігівської області представили апеляційному суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутності ( а.с. 120,122). Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції, - зміні в частині розміру розподілу судових витрат між сторонами. На думку апеляційного суду, з врахуванням встановлених по справі обставин та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно визначив, що відшкодування позивачу понесених судових витрат необхідно провести за рахунок відповідачів в рівних частинах з кожного із відповідачів, проте, при цьому суд першої інстанції провів вказане відшкодування понесених судових витрат позивачу не в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.3-5), [PERSON]звернулась з позовом до Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області, відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області про визнання права власності на земельні ділянки, зобов'язання виготовлення технічної документації на земельні ділянки. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 12.11.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково (а.с. 91-93). Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0962 га, яка розташована у [ADDRESS] та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2423 га, що розміщена у [ADDRESS] (рілля - 0,2165 га + сад 0,0258 га) та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224, кадастровий номер 7423810100:01:008:0043, в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0897 га та на яку 08.08.2006 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 263224, кадастровий номер 7423810100:01:008:0044 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Стягнуто з Носівської міської ради Чернігівської області та з відділу Держземагенства у Носівському районі на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі по 283 грн. з кожного відповідача. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Таким чином, вказаним рішенням суду першої інстанції позовні вимоги [PERSON] майнового характеру - визнання права власності на земельні ділянки задоволено в повному обсязі, в задоволенні позовних вимог немайнового характеру - зобов'язання виготовлення технічної документації на земельні ділянки, судом відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.1,2), позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 1132 грн. судового збору (250 грн. + 882грн.), відповідно до статті 4 Закону України ''Про судовий збір'' , як ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1% ціни позову. Позовні вимоги [PERSON] майнового характеру судом першої інстанції задоволено в повному обсязі. За даних обставин апеляційний суд вважає, що є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що стягнення судом на користь позивача з кожного із відповідачів по 283 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат не узгоджується з положеннями статті 88 ЦПК України. Зокрема, відповідно до приписів ч.1 статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, стягненню з кожного із відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування понесених і документально підтверджених судових витрат (а.с.1,2) підлягає по 566 грн. (1132 грн.:2). Таким чином, рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 12.11.2013року підлягає зміні в частині розміру розподілу судових витрат між сторонами. Зокрема, з кожного із відповідачів на користь позивача в рахунок відшкодування понесених і документально підтверджених судових витрат підлягає стягненню не по 283 грн., як це визначено судом першої інстанції, а по 566 грн. Доводи апеляційної скарги відносно того, що на користь апелянта з відповідачів також необхідно стягнути ще 114 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат за апеляційний розгляд справи, який відбувся 01.10.2013року, задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.42-43), ухвалою апеляційного суду від 01.10.2013 року по даній справі була задоволена апеляційна скарга [PERSON] на ухвалу судді Носівського районного суду Чернігівської області від 19.08. 2013року про визнання неподаною та повернення позовної заяви [PERSON], оскаржувана ухвала була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження. Апеляційний суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача 114 грн. 70 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат за апеляційний розгляд справи, який відбувся 01.10.2013року, оскільки предметом апеляційного перегляду по даній справі є рішення суду першої інстанції від 12.11. 2013року в частині розподілу судових витрат, а предметом апеляційного перегляду 01.10.2013року була ухвала судді Носівського районного суду Чернігівської області від 19.08.2013року про визнання неподаною та повернення позовної заяви [PERSON]( а.с. 42-43). Твердження апелянта про достягнення з неї апеляційним судом 114 грн. 70 коп., оскільки нею не було оплачено судовим збором при зверненні до суду позовні вимоги немайнового характеру - зобов'язання виготовлення технічної документації на земельні ділянки, на думку апеляційного суду, задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку суд першої інстанції не позбавлений можливості вирішити вказане питання в порядку приписів статті 220 ЦПК України, шляхом ухвалення додаткового рішення суду. В іншій частині рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 12.11. 2013року апелянтом не оскаржується. На підставі приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги часткове задоволення вимог апеляційної скарги [PERSON], апеляційний суд також вважає за необхідне стягнути на користь апелянта з кожного із відповідачів по 52 грн. 07 коп. (загальна сума 104 грн. 14 коп.) в рахунок відшкодування понесених та документально підтверджених витрат за апеляційний розгляд справи ( а.с. 107).

Outcome: partial