Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа, в якій після уточнення позову [PERSON] звернувся з вимогами до Виконавчого комітету Новомосковської міської ради та просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, кадастровий номер 1211900000:04:016:0171, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 08 квітня 2012 року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 08 квітня 2010 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, спорудами та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташовані по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, а також 1/3 частину грошових внесків. Зазначена нерухомість належана спадкодавцю на праві власності, на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.10.1985 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 27.05.1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 477. Заповіту померлий не залишив. Єдиним першочерговим спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті батька являється позивач. 11 грудня 2012 року він звернувся до Новомосковської міської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Однак йому видано свідоцтва про право на спадщину за законом лише на 2/3 частини спадкового майна. З постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.12.2012 року № 1584/02-31 стало відомо, що у [PERSON] нібито є ще один спадкоємець, дочка [PERSON], яка у встановленому законом порядку заявила про свої права на спадщину, а тому 1/3 частина спадкового майна залишається відкритою. 20 травня 2013 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з позовними вимогами до [PERSON] та виконкому Новомосковської міської ради про встановлення факту батьківства, визнання рішення, державного акту та свідоцтва недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 13.10.2013 року, а в подальшому і рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.03.2015 року в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. В березні 2015 року на підставі вищезазначеного рішення суду, державним нотаріусом [PERSON] було проведено видачу іншої частини спадкового майна, а саме 1/3 частині вкладів та 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд за адресою: вул. ІІ-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Однак відносно 1/3 частини земельної ділянки, розташованої під спадковим будинком, постановою нотаріуса від 24.03.2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що із наданих до нотаріальної контори документів видно, що на момент прийняття рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26. 03.1997 року на підставі якого [PERSON] було виділено у приватну власність земельну ділянку розташовану за адресою - вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, житловий будинок за адресою вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, належав на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/2 частина та [PERSON] 1/2 частина. Відповідно до вимог ст. 23, 30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року, яка діяла на момент прийняття рішення виконкомом - при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Право власності або право користування землею посвідчується державними актами. Таким чином рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26. 03.1997 року, на підставі якого виданий державний акт на землю на імя [PERSON] - прийняте всупереч вимогам ст. 23,30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року. У відповідності до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» - для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. У звязку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, т.я. підтримує позов в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник\~\~третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Ухвалою суду встановлений заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони та інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 08 квітня 2010 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та свідоцтвом про народження. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, спорудами та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташовані по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, а також 1/3 частину грошових внесків. Зазначена нерухомість належана спадкодавцю на праві власності, на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28 жовтня 1985 року та Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 27 травня 1997 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за НМ № 477. Заповіту померлий не залишив, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом. Відповідно до матеріалів спадкової справи, наданої Новомосковською державною нотаріальною конторою, першочерговими спадкоємцями після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України, являються [PERSON] та [PERSON]. У встановленому законом порядку позивач звернувся до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] В свою чергу [PERSON] звернувся до нотконтори з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що 11 грудня 2012 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Того ж дня йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна, а саме 2/3 частини спадкової земельної ділянки під будинком та 2/3 частини вкладів. Судом також встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась громадянка [PERSON]. 20 травня 2013 року [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з позовними вимогами до мене та виконкому Новомосковської міської ради про встановлення факту батьківства, визнання рішення, державного акту та свідоцтва недійсними, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за законом. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 13 жовтня 2013 року, яке вподальшому було змінене в частині обґрунтування рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2012 року Новомосковською державною нотаріальною конторою на імя [PERSON] було видано свідоцтва на 1/3 частину вкладів та 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд за адресою: вул. ІІ-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Відповідно до постанови нотаріуса від 24 березня 2015 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в частині видачі свідоцтва на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої під спадковим будинком по вул. ІІ-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, яка залишилася відкритою. Свою відмову нотаріус мотивував тим, що із наданих мною до нотаріальної контори документів видно, що на момент прийняття рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26 березня 1997 року на підставі якого [PERSON] було виділено у приватну власність земельну ділянку розташовану за адресою - вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області та видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, житловий будинок за адресою вул. 2-га Набережна, 26, в м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, належав на праві спільної часткової власності [PERSON] 1/2 частина та [PERSON] 1/2 частина. Відповідно до вимог ст. 23, 30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року, яка діяла на момент прийняття рішення виконкомом - при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Право власності або право користування землею посвідчується державними актами. Таким чином рішення Новомосковським міськвиконкомом №273 від 26 березня 1997 року, на підставі якого виданий державний акт на землю на імя [PERSON] - прийняте всупереч вимогам ст. 23,30 Земельного кодексу України, в редакції 1990 року. У відповідності до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» - для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Однак суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/3 частину спадкової земельної ділянки у звязку з тим, що як вже зазначалося вище, рішеннями судів першої та апеляційної інстанції було відмовлено в задоволені позовних вимог [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради народних депутатів № 273 від 26 березня 1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам міста» в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, площею 1000 кв.м. та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ДП без номеру, виданого [PERSON] 27 травня 1997 року та земельну ділянку по вул. 2-га Набережна, 26 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, площею 1000 кв.м., через пропуск [PERSON] строку позовної давності звернення до суду з даними позовними вимогами. Зазначені рішення судів набрали законної сили та оскарженні, в установленому законом порядку не були. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved