Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В позові йдеться про неможливість подальшого спільного проживання подружжя в укладеному 12 травня 2007 року виконкомом Ужоцької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області (актовий запис № 01). В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя у сторін не склалося, через їх постійні сварки та постійними непорозуміннями між ними, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями після чого вчиняє сварки. Посилаючись на дані обставини та те, що вони вже більше 6 місяців не живуть разом, [PERSON] просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина подружжя в розмірі 1/3 частини з усіх доходів щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений по час, дату та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 травня 2007 року виконкомом Ужоцької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після чого дружина обрала прізвище чоловіка [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 01. Дана обставина стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб від 15.08.2017 року серії [NUMBER] (а.с. 4). З копії свідоцтва про народження [PERSON] від 03.04.2008 року серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] року народився [PERSON], який є неповнолітнім (а.с. 5). Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та через їх постійні сварки, в результаті чого подружжя втратило почуття любові, поваги та взаєморозуміння одне до одного. Дані обставини, викладені позивачем у позовній заяві, не заперечувалися відповідачем. Відповідно до ст.ст. 60 ч.1, 61 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача та неповнолітній дитині сторін, який проживає з [PERSON] Отже, позов підлягає задоволенню, укладений між сторонами шлюб - розірванню. Обов'язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В абзаці 2 ст.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачка, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (640 грн. судового збору - ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved