Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

В провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Метиз» про визнання протиправним та скасування наказу №21 від 04.12.2019 року про звільнення з роботи [PERSON] за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, виданий Приватним акціонерним товариством «Метиз» та поновлення його на роботі. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 листопада 2020 року позов [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ №21 від 04.12.2019 року про звільнення з роботи [PERSON] за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, виданий Приватним акціонерним товариством «Метиз» та поновлено його на роботі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Метиз» на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. У позовній заяві позивач просив стягнути на його користь усі понесені судові витрати. Разом з позовною заявою було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Крім того, під час розгляду справи представник позивача вказав про те, що докази на підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу будуть надані до суду в строк визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 11.11.2020 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. В судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про проведення засідання без його участі. Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив, що вважає, що обсяг і час, витрачений на підготовку процесуальних документів, є явно неспівмірними із складністю виконаних адвокатом робіт, а тому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000 гривень. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріал справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. При винесені по справі рішення від 11.11.2020 року судом не було вирішено питання судових витрат в частині витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Судом встановлено, що 10.07.2020 між позивачем та адвокатом Прокоф`євим Б.І. укладено договір про надання правничої допомоги №45/20. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано акт виконаних робіт від 11.11.2020, квитанцію від 11.11.2020, відповідно до якої адвокатом Прокоф`євим Б.І. на підставі договору від 10.07.2020 за надані послуги прийнято 5000 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що судом при винесенні рішення від 11.11.2020 по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, сума витрат на професійну правничу допомогу, яку поніс позивач, та яка підтверджена належними доказами підлягає стягненню з відповідача в розмірі 4000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved