Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, треті особи - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Варненського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Укрсиббанк». В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд сторона позивача вказувала, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «MITSUBISHI», реєстраційний номер [NUMBER]. В квітні 2017 року даний автомобіль був затриманий та вилучений у власника на підставі постанов Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 жовтня 2015 року та від 11 січня 2016 року про розшук майна боржника, ухвалених в рамках виконавчого провадження №49060839 з примусового виконання виконавчого листа №521/19012/14-ц, виданого Малиновським районним судом міста Одеси. Зазначені постанови державного виконавця Савельєва О.І. вважає неправомірними, оскільки боржник не повідомлялась про здійснення виконавчих дій та обтяжений транспортний засіб є предметом застави за кредитним договором, укладеним 21 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» - з одної сторони, та [PERSON] - з іншої сторони. У зв'язку з викладеним [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, в якому просила визнати неправомірними та скасувати постанову Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12 жовтня 2015 року та постанову Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11 січня 2016 року про розшук майна боржника. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у відкрите судове засідання не з'явився, відділ повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі. Представники третіх осіб ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Укрсиббанк» у відкрите судове засідання не з'явились, треті особи повідомлялись судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представників суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 03 жовтня 2005 року між АППБ «Аваль» (в теперішній час - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») - з одної сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір №014/0043/74/685, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 150000,00 доларів США. На примусовому виконанні в Малиновському відділі державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавчий лист №521/19012/14-ц, виданий Малиновським районним судом міста Одеси 14 травня 2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором. В рамках даного виконавчого провадження №49060839 постановою Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 12 жовтня 2015 року був накладений арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі - транспортного засобу марки «MITSUBISHI», модель «Pajero», рік випуску 2008, колір сірий, тип «В» легковий універсал, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Окрім того, постановою Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11 січня 2016 року було оголошено розшук майна боржника у вигляді даного транспортного засобу. Однак при цьому матеріали справи свідчать, що 21 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» (в теперішній час - ПАТ «Укрсиббанк») - з одної сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11336565000 від 21 квітня 2008 року, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 34300,00 доларів США. На забезпечення виконання основного зобов'язання, позичальник передала в заставу банку транспортний засіб марки «MITSUBISHI», модель «Pajero», рік випуску 2008, колір сірий, тип «В» легковий універсал, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (розділ 2 договору). Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. В силу ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як регламентує ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Виходячи з даних норм цивільного закону суд погоджується із обґрунтованістю позиції сторони позивача, що в даному випадку ПАТ «Укрсиббанк» має переважне право на задоволення за рахунок заставленого майна власних вимог до боржника. Згідно ст. 60 ч.ч. 1,2,5 Закону України «Про виконавче провадження» (в попередній редакції), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення даного позову та звільнення заявленого майна з-під арешту шляхом скасування відповідних постанов Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Outcome: approved