Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що вона з відповідачем являються співвласниками житлового будинку № 77 по вул. Шевченка в м. Чорткові Тернопільської області. Рішенням Гусятинського районного суду від 27 лютого 1991 року здійснено реальний поділ будинку та надвірних будівель, згідно якого підвал І площею 8,24 кв.м належить позивачу. Однак, відповідач зрізав замок на дверях даного підвалу та почав ним користуватися, тим самим позбавляючи [PERSON] права користування своїм майном. На вимогу позивача звільнити займане ним приміщення [PERSON] не реагує, тому [PERSON] змушена звернутися в суд за захистом свого права. Крім того [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] 10\~000 гривень моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, що повязані з даним позовом, так як вона змушена відстоювати свої права в суді, витрачати свій час та кошти. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити, усунути перешкоди у користуванні підвалом І площею 8,24 кв.м, який розташований по вул. Шевченка, 77 в м. Чорткові, шляхом надання відповідачем доступу до нього, стягнути з відповідача в користь позивача 10\~000 гривень моральної шкоди, 250 гривень, сплаченого нею судового збору та 800 гривень за послуги адвоката. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнають. Свідок [PERSON], який є бувшим чоловіком позивача, суду пояснив, що після рішення суду в 1991 році, відповідач спричинив йому тілесні ушкодження, через що він змушений був лікуватися. Після виздоровлення, він користувався підвалом десь два роки. Потім знову почались погрози з сторони [PERSON], і він закрив підвал та перестав ним користуватись. В кінці 2012 року, коли він зайшов у підвал, то побачив, що відповідач провів через нього воду, розбивши замок на дверях. Також [PERSON] сказав, що не пустить його в цей підвал. Зазначив суду, що його бувша дружина [PERSON] шістнадцять років перебуває за кордоном, в Україну приїжджає один раз в рік, десь на місяць часу. Вислухавши представника позивача, відповідача, його представника, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] 03 травня 1983 року придбала 21/50 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 77 по вул. Шевченка (в минулому вулиця Леніна) в м. Чорткові Тернопільської області, що стверджується Договором купівлі продажу, зареєстрованим в реєстрі № 1762 від 03 травня 1983 року. Рішенням Гусятинського районного суду від 27 лютого 1991 року здійснено реальний поділ будинку та надвірних будівель, за яким [PERSON] виділено: жилу кімнату 1-4 площею 11,09 кв.м, жилу кімнату 1-3 площею 13,79 кв.м, жилу кімнату 1-2 площею 16,83 кв.м, коридор 1-1 площею 6,4 кв.м, ? частину веранди 1-5 площею 3,16 кв.м, підвал І площею 8,24 кв.м, що в цілому становить 21/50 ідеальних частин. [PERSON] виділено: жилу кімнату 2-4 площею 17,02 кв.м, жилу кімнату2-5 площею 16,18 кв.м, коридор 2-1 площею 9,09 кв.м, коридор 2-2 площею 11,49 кв.м,веранду 2-3 площею 5,96 кв.м, ? частину веранди 1-5 площею 3,16 кв.м, підвал ІІ площею 18,9 кв.м, що в цілому становить 29/50 ідеальних частин. Підвал ІІІ площею 1,96 кв.м залишено сторонам в спільне користування. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії І-ИД № 010830, виданого повторно 14 серпня 2015 року, [PERSON] змінила прізвище на «Сапіщук». Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не повязані з позбавленням його володінням майном. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 12012210190000087 від 13 грудня 2012 року, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 12.12.2012 року, по факту викрадення з його підвального приміщення банок з консервацією, зокрема встановлено, що під час допиту в якості свідка, [PERSON] пояснив, що користується обома підвальними приміщеннями, які розташовані в будинку, хоча за рішенням суду - один з підвалів належить [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди в користуванні підвальним приміщенням І, площею 8, 24 кв. м., який розташований по вул. Шевченка, 77 в м. Чорткові Тернопільської області, і належить на праві власності [PERSON]. А отже, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до розяснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають зясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. І лише за наявності всіх цих умов виникає зобовязання по відшкодуванню моральної шкоди. Так, позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причино-наслідковий звязок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. При цьому судом враховано, що позивач шістнадцять років перебуває за кордоном, в Україні буває рідко, нею не підтверджено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань з боку відповідача. А тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ч.1 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч.1 ст.88 цього Кодексу, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, в матеріалах справи відсутній документ, який підтверджував би оплату послуг адвоката, тому в задоволенні даної вимоги позивачу слід відмовити. Однак, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті 243,60 гривень судового збору.

Outcome: approved