Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що 25 жовтня 1998 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області. 11 лютого 2018 року померла рідна сестра позивача [PERSON]. Навесні 2018 року позивач звернулась до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області з приводу прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] та зясувала, що остання, у свою чергу, не прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] За своє життя, ще до смерті матері [PERSON] між сестрами була особиста домовленість, що оскільки остання доглядає матір [PERSON], мешкаючи із нею, то й відповідно майно, що залишиться після смерті матері успадкує [PERSON], а в подальшому сестри вирішать яким чином розподілити спадкове майно. Оскільки позивач була цілком впевнена, що її сестра належним чином прийняла спадщину то не зверталась після смерті матері [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач зазначила, що у неї на утриманні знаходились дві доньки: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства та потребувала та потребує постійного лікування та догляду за нею. Враховуючи такі обставини, позивач фізично не мала можливості залишити доньку інваліда та відвідати нотаріуса з приводу прийняття спадщини та до того ж вона була впевнена, що це зробила її сестра, за домовленістю. З огляду на викладене, позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] строком три місяці. В підготовче судове засідання позивач не зявилась, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В підготовче судове засідання представник відповідача не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. В підготовче судове засідання представник третьої особи - Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу (частина 4). Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві (частина\~1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що 26 жовтня 1998 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЖС №097631 (а.с.13). Той факт, що позивач є донькою померлої підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, виданого повторно серія І-УР №407333 та копією свідоцтва про одруження позивача серія ІІ-АГ №081432 (а.с.5). Згідно свідоцтва про смерть серія І-ЖС №410857 померла [PERSON] (а.с.14). Відповідно до повідомлення Василівської державної нотаріальної контори №685/01-16 від 05 грудня 2018 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54303595 від 30 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті 25 жовтня 1998 року [PERSON] не заводилась, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.48, 49). Відповідно до повідомлення Василівської державної нотаріальної контори №684/01-16 від 05 грудня 2018 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54303629 від 30 листопада 2018 року, спадкова справа після смерті 11 лютого 2018 року [PERSON] не заводилась, з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с.50, 51). Враховуючи, що зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зокрема, необхідність постійного догляду за донькою, яка є інвалідом дитинства, досягнення домовленостей з рідною сестрою щодо порядку користування спадковим майном, є вагомими та поважними, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved