Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

В поданому позові позивачка [PERSON] вказала, що у липні 2004 року вона познайомилася з [PERSON], та з того часу вони стали проживати разом, за адресою: [ADDRESS]. Ця квартира була власністю [PERSON] 27 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Її чоловік [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON], залишилася спадщина, а саме квартира за адресою: [ADDRESS], та вона як спадкоємець першої черги за законом з квітня 2008 року прийняла спадщину та стала доглядати за квартирою. Крім неї спадкоємцем за законом першої черги також була донька [PERSON]- [PERSON], яка є громадянкою Російської Федерації, та як стало відомо позивачу від нотаріуса, [PERSON] у продовж 6-ті місячного строку зверталася до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та прийняла спадщину у розмірі 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS]. 09.12.2018 року позивачкою було отримано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS], у той час як інший спадкоємець [PERSON] починаючи з 2008 року так за свідоцтвом про право на спадщину після смерті [PERSON] і не зверталася. Починаючи з квітня 2004 року і до наступного часу позивач сама проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Сама доглядає за всією квартирою, тримає її у належному стані. Неодноразове здійснювала ремонти в квартирі, здійснює оплату за всі комунальні платежі. У той час як [PERSON] у кінці квітня 2008 року виїхала на території Російської Федерації, та жодного разу з того часу до м.Гірське не приїжджала. Будь якої участі в утримані квартирі за адресою:[ADDRESS], починаючи з квітня 2008 року не приймала. Де саме проживає [PERSON] позивачу не відомо. Починаючи з квітня 2008 року позивач не тільки володіє своєю 1/2 часткою квартирі за адресою:[ADDRESS], але і більше 10 років добросовісно, безперервно та відкрито володіє і 1/2 часткою квартири на яку заявляла вимоги [PERSON] Той факт, що [PERSON] у продовж 10 років не зверталася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, на 1/2 частку квартирі за адресою:[ADDRESS], та більше 10 років не приймає ніякої участі в утриманні квартирі свідчить про те, що [PERSON] фактично відмовилася від свого майна, та що 1/2 частка квартирі за адресою: [ADDRESS], яка була прийнята у спадщину [PERSON] фактично є безхазяйною. Враховуючи викладені обставини, позивачка, розуміючи, що вона не має можливості оформити право власності на іншу 1/2 частину квартири за адресою:[ADDRESS], в нотаріальному порядку, звернулась до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/2 частку квартири за адресою:[ADDRESS], оскільки, вона більше 10 років проживає у вказаній квартирі, та разом зі своєю 1/2 часткою квартири більше 10 років володію та користується іншою 1/2 часткою квартири. Іншим шляхом належно оформити право власності на іншу 1/2 частку вказаної квартири, при наявності вищезазначених обставин, неможливо. Справу просила розглянути без її участі. Представник позивачки підтримав заявлені вимоги і просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача - Гірської територіальної громади в особі Гірської міської ради - згідно наданої письмової заяви, просив справу розглянути без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що поданий позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Так, згідно ст..12 п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Так, згідно положень ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Відповідно до п. 11,14 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (а.с.9) позивачка з 27 квітня 2007 року перебувала у шлюби з [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.8) [PERSON] помер [INFO]. Згідно договору дарування квартири від 01.07.2003 року (а.с.7) квартира за адресою: [ADDRESS] перебувала у приватній власності [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2008 року виданого на бланки ВМА №684250 (а.с.15) позивач є спадкоємцем 1/2 частки майна [PERSON], померлого [INFO], та спадкоємне майно складається з квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,0 кв.м., у тому числі житловою площею 24,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. У свідоцтві також вказано, що на іншу 1/2 частку квартири буде видано свідоцтво про право на спадщину за законом дочці померлого - [PERSON]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.16) 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за позивачем - [PERSON] Згідно будинкової книги за адресою: [ADDRESS], та довідки про реєстрацію міста проживання особи (а.с.10-11,17) позивач зареєстрована за цією адресою з 14.10.2004 року. Згідно довідки про склад сім'ї виданої виконкомом Гірської міської ради (а.с.18) позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], одна. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №49397476 від 10.10.2017 року (а.с.19) слідує, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], була заведена спадкова справа у Первомайської державної нотаріальної конторі, та видавалося тільки 09.12.2008 року свідоцтво про право на спадщину на бланки ВМА №684250. Тобто тільки позивачу. При цьому згідно акту депутатського обстеження від 17.05.2018 року на (а.с.21) квартира за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON], померлому [INFO]. Після його смерті спадщину по 1/2 частки квартири прийняли [PERSON] та донька померлого [PERSON] Однак починаючи з квітня 2008 року в квартирі проживає тільки [PERSON], яка володіє всією квартирою більше 10 років, у той час як [PERSON], яка є громадянкою Російської федерації, с квітня 2004 року жодного разу в квартирі не проживала, участі в його утримані не приймала. Що підтверджує той факт, що [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє крім своєї 1/2 частки квартири також і іншою 1/2 часткою вказаною квартирою. Даній акт був складеній у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили інформацію, зазначену в вищевказаному акті депутатського обстеження, своїми підписами. При цьому також суд переконався в тому, що позивачка не приховувала факт знаходження зазначеної 1/2 частки квартири в її володінні і володіння цією часткою квартири з боку позивачки не переривалось протягом всього строку набувальної давності, з квітня 2004 року по теперішній час, тобто більше 10 років. Також суд зазначає, що за весь час відкритого володіння позивачкою зазначеною квартирою, ніякі інші особи не звертались до неї із питанням визнання права власності на 1/2 частку цієї квартири. Таким чином, позовні вимоги позивачки щодо визнання за нею права власності за набувальною давністю на іншу 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS], обґрунтовані, оскільки, з боку позивачки належними доказами доведено, що вона дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме іншою 1/2 часткою квартири за адресою: [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами, протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачкою права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК України і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на іншу 1/2 частку квартиру за адресою: [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами- за позивачкою для подальшого користування і одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості. На підставі викладеного,

Outcome: approved