Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В поданому позові позивач зазначає, що починаючи з 24.10.2006 року він разом зі своєю сімєю постійно мешкає в житловому будинку №11 по вул.Новосадова смт.Малорязанцеве Попаснянського району Луганської області, яким він відкрито заволодів та фактично відреставрував після пожежі, внаслідок якої помер власник домоволодіння. При цьому протягом цього часу позивач за власні кошти значно покращив загальний стан всього житлового будинку, проводе поточний та капітальний ремонт, утримуючи будинок в належному стані та сплачуючи відповідні комунальні платежі, але позбавлений можливості на власний розсуд розпоряджатися цим будинком у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. А тому, враховуючи те, що позивач протягом десяти років відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, в поданому позові просить суд визнати за ним право власності на вищезазначений житловий будинок за набувальною давністю. До початку судового розгляду позивач надав до суду письмову заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача Малорязанцевської селищної ради Попаснянського району - позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. При цьому особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. А відповідно до ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Наведене узгоджується з правовою позицією, вказаною в Постанові № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р., в п.9 якої вказано, що при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У відповідності до п.13 вказаної Постанови, можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Із наданих позивачем доказів (а.с.35-38) судом встановлено, що дійсно починаючи з 2006 року він постійно мешкає в житловому будинку №11 по вул. Новосадова смт. Малорязанцеве Попаснянського району Луганської області, який належав на праві приватної власності [PERSON], який помер 11 лютого 2005 року внаслідок пожежі уцьому будинку. Крім цього, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ( а.с.37) встановлено, що сімя [PERSON] володіє домоволодінням з 2006 року і по теперішній час. Протягом 10 років провели заміну вікон, дверей, зробили ремонт в будинку, сплачують комунальні послуги. Також судом встановлено, що позивач протягом усього часу мешкає в цьому будинку, утримуючи будинок в належному стані ( відбудував будинок після пожежі, проводить поточні ремонтні роботи та сплачує комунальні послуги), та земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений будинок, при цьому, права та свободи інших громадян та Малорязанцевської селищної громади ніяким чином не порушуються. Але, в дійсний час позивач не може розпоряджатися житловим будинком за власним розсудом, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином судом встановлено, що позивач протягом десяти років продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном у вигляді житлового будинку №11 по вул.Новосадова смт. Малорязанцеве Попаснянського району Луганської області. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст.331,344 ЦК України, ст.ст.2-4,12,19,48 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved