Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

В провадженні Коропського районного суду Чернігівської області перебувала цивільна справа за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 16 вересня 2021 року позов задоволено. 23 вересня 2021 року року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат та надано докази на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу, які не були долучені до судових дебатів, а саме опис робіт виконаних адвокатом необхідних для надання правничої допомоги та квитанції про сплату 10000 (десять) тисяч гривень 00 копійок на професійну правничу допомогу. 04 жовтня 2021 року від представника відповідачки надійшло клопотання про відхилення заяви сторони позивача про ухвалення додаткового рішення, оскільки позивачем не подано заяви про поважність причин неможливості до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, як того вимагає ч. 1 ст. 246 ЦПК України. Отже, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами підстави для стягнення витрат на правничу допомогу. Сторони у судове засідання не з`явились, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, подану заяву, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.( ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та\~на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено при розгляді справи до суду представником позивача було додано угоду про надання правової допомоги (юридичних послуг) та до початку судових дебатів представником позивача заявлено про надання доказів\~щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості і надано детальний опис робіт (наданих послуг)\~протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та квитанцію про сплату десяти тисяч гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~при розподілі судових витрат між сторонами, судовий збір, витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивачем були понесені судові витрати на суму 10000,00 грн на оплату правничої допомоги. Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 16.09.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено і стягнуто з відповідачки судовий збір на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп. Повернуто [PERSON] зайво сплачену суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. Проте вирішуючи питання, щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. суд вважає, що з урахуванням складності справи, поведінки учасників, часу фактично витраченого в судових засіданнях заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу представника позивача адвоката Козлова В.В., є не об`єктивно завищеним і не є співрозмірним з фактично наданими послугами та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Верховний суд в своєму рішенні № 915/237/18 від 01.08.2019 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial