Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

в позові вказано, що 21/01/2021 в с. Крихівці відповідач вчинив ДТП, керуючи транспортним засобом BMW [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом під управлінням позивачки, в наслідок якого завдав шкоди майну позивачки - транспортним засобом Renalt Megane [NUMBER] , що призвело до його пошкодження. Вину відповідача встановлено судовим рішенням. Позивач звернулась до суб?єкта оціночної діяльності, який склав висновок про те, що розмір шкоди майну позивача становить 106800,88 гривень. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача зазначену шкоду, моральну шкоду в сумі 15000 гривень, судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та надав перед судом пояснення про те, що Renalt Megane [NUMBER] належить позивачу, автомобіль пошкоджено в ДТП, що спричинено з вини відповідача, відповідач не застрахував свою цивільну відповідальність перед третіми особами, а тому саме він і повинен відшкодувати завдану ним шкоду майну позивача; також відповідач не заперечив розміру моральної шкоди і визнав його в судовому засіданні, не заперечив він розміру оцінки суб?єкта оціночної діяльності, витрат на правову допомогу. В судовому засіданні відповідач заперечив позов в частині розміру вартості шкоди, заподіяного ним майну позивача та надав перед судом пояснення про те, що на його думку та на думку обраного ним «майстра» розмір шкоди є меншим від суми претензії позивача; спеціальних знань оцінки майна відповідач та обраний ним «майстер» не мають; розмір моральної шкоди, витрат на правову допомогу та висновку суб?єкта оціночної діяльності відповідачем не заперечено і на запитання адвоката позивача визнано перед судом. Разом з цим відповідач не надав перед судом пояснення про те, який розмір завданого ним збитку майну позивача ним визнається. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до постанови Івано-Франківського міського суду від 04/03/2021 відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ст. 122-4 КУпАП за обставин вчинення відповідачем ДТП по вул. Крихівецька в с. Крихівці 21/01/2021, внаслідок чого було пошкоджено належний позивачці автомобіль Renalt Megane [NUMBER] . 18/02/2021 складено висновок суб?єкта оціночної діяльності, відповідно до змісту якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 106800,88 гривень. 15/02/2021 складено протокол огляду транспортного засобу, в якому зазначено на види пошкоджень автомобіля позивача. Відповідач не подав суду будь-якого належного доказу на заперечення вартості збитку. Також відповідач не подав суду висновку суб?єкта оціночної діяльності щодо спростування вартості збитку, що наданий позивачкою. Оскільки позивачкою подано суду протокол огляду транспортного засобу, тому у відповідача не було жодних перешкод щодо використання відповідного доказу на здійснення оцінки відповідних пошкоджень та заперечення їх вартості. Відповідно до ремонтної калькуляції від 18/02/2021 вартість відновлювального ремонту пошкоджень автомобіля позивача становить 106800,88 гривень. Відповідно до квитанції №134177 вартість послуг суб?єкта оціночної діяльності склала 4300 гривень. 08/02/2021 укладено договір про надання правової допомоги між позивачем та її адвокатом. Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 439 його видано на ім?я Яш П.К . Відповідно до квитанції №0300645 вартість послуг адвоката склала 3000 гривень. В ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В ч. 2 ст. 1166 ЦК України вказано, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже відповідач не довів перед судом, що майнову шкоду завдано не з його вини. Разом з цим відповідача визнано винуватим у вчиненні ДТП судовим рішенням. При цьому в судовому засіданні відповідач надав перед судом пояснення про те, що він визнає свою вину у вчиненні ДТП та пошкодженні майна позивача. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже відповідач повинен відшкодувати завдану ним позивачу шкоду. Будь-якого доказу на спростування розміру претензії позивачки відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Отже відповідач завдав позивачу майнову шкоду, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості використовувати своє майно та отримувати корисні якості такого майна для досягнення мети для якої придбано автомобіль. Крім цього позивач повинен був докласти додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна, а також внаслідок пошкодження автомобіля позивачки було порушено звичайний для неї спосіб життєдіяльності, про що в судовому засіданні адвокат позивачки надав перед судом пояснення. Разом з цим відповідач не заперечив позов в частині підстав та розміру моральної шкоди, судових витрат, витрат на правову допомогу. А щодо розміру майнової шкоди відповідач надав перед судом пояснення про те, що заперечує її в частині, що перевищує уявний ним розмір майнової шкоди. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Таким чином позов обґрунтовано належними на те правовими підставами. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16. В постанові Верховного Суду № 915/237/18 від 01.08.2019 вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved