Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування власної позиції позивач посилалась на ті обставини, що сторони перебували у шлюбі з 2011 року, в період перебування в яких у них народилась дитина. Втім, в теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач не приймає участі в утримані дитини. У зв'язку з викладеним, позивач звернулась з даним позовом в суд, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, але заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, заявлені вимоги визнав частково в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні інших вимог просив суд відмовити. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 2011 року, який було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси по справі №521/110/13-ц від 04 липня 2013 року, що набрало законної сили 15 липня 2013 року. В період перебування в шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Батьком дитини зазначений відповідач [PERSON], дитина в теперішній час проживають з матір'ю. Як встановлює ст. 141 ч.ч.1,2 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачає ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Вирішуючи питання про присудження аліментів судом, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на той факт, що відповідач [PERSON] працює, однак має мінливий дохід. Суд також враховує, що з 01 січня 2014 року прожитковий мінімум для дітей до 6 років становить 1032,00 гривень, мінімальна заробітна плата - 1218,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину до 6 років 1032,00 х 30 / 100 = 309,60 гривень. Матеріали справи свідчать, що з відповідача [PERSON] на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 16 липня 2014 року по справі №521/10202/14-ц, що набрало законної сили 29 липня 2014 року, - стягнуто аліменти на доньку від першого шлюбу - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з викладеним, суд погоджується із обґрунтованістю визначення аліментів в даному випадку у твердій грошовій сумі, однак з урахуванням того, що обов'язок по утриманню дитини покладається на батьків в рівних частках (ст. 180 СК України) та наявності у відповідача інших аліментних зобов'язань, - суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог та присудження аліментів у розмірі 800,00 гривень. Згідно ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь держави суму неоплаченого судового збору - в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial