Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13 619, 02 доларів США, що складає 349 872,70 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 26 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNM0G100005405, згідно умов якого - позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 20\~000 доларів США на термін до 26 квітня 2027 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 11.08.2017 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 619,02 доларів США, в тому числі: -заборгованість за кредитом 783,90 доларів США; -заборгованість по процентам за користування кредитом 4 778,02 доларів США; -заборгованість по комісії 1 248,00 доларів США; -пеня за несвоєчасність виконання зобовязання 6 151,31 доларів США; -штраф (фіксована частина) 9,73 доларів США; -штраф (процентна складова) 648,06 доларів США. Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, представник позивача зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» може звертатися до суду в інтересах ПАТ «Акцент-Банк» на підставі договору про надання послуг (аутсорсинг). Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що дійсно між позивачем та відповідачем 26 квітня 2007 року було укладено кредитний договір, який виконувався відповідачем, однак листом від 01 листопада 2007 року відповідача повідомили про відступлення вимог кредитора закритому акціонерному товариству «Акцент-Банк», який є власником всіх прав вимоги за кредитним договором. Крім того, представник відповідача зазначив, що 02 листопада 2016 року на житловий будинок, який належав відповідачеві було вчинено виконавчий напис нотаріуса. Вивчивши матеріали справи, суд вражає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNM0G100005405, згідно умов якого - позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 20\~000 доларів США на термін до 26 квітня 2027 року, а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором (а. с. 12-14). З листа повідомлення від 01.11.2007 року вбачається, що позивач повідомив відповідача про відступлення своїх вимог за кредитним договором закритому акціонерному товариству «Акцент-Банк» (а. с. 51) на підставі договору факторингу № 1 від 01.11.2007 року (а. с. 54-55) Згідно п. 1.4 додаткової угоди від 26.12.2007 року до договору про надання послуг (аутсорсинг) від 01.11.2007 року укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк», ПриватБанк надає послуги щодо стягнення боргу з боржників ЗАТ «Акцент-Банк» та право звернення до суду першої інстанції в інтересах останнього. Крім того, у цьому пункті договору зазначено, що замовник видає виконавцю довіреність, в якій детально відображується суть повноважень та виконуваних виконавцем від імені замовника юридичних дій (а. с. 57-зворот). Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт, цим договором клієнт відступив факторові своє право грошової вимоги до [PERSON], у звязку із чим права кредитора набуло ЗАТ «Акцент-Банк». Частиною 1 статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Виходячи з наведеного, правом вимоги до відповідача наділений за законом та належним чином укладеним договором факторингу лише ЗАТ «Акцент-Банк». У разі надання ЗАТ «Акцент-Банк» довіреності для представництва інтересів іншій особі, вона може бути представником цієї юридичної особи, що визначено п. 1.4 додаткової угоди від 26.12.2007 року до договору про надання послуг (аутсорсинг) від 01.11.2007 року укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ЗАТ «Акцент-Банк» та ст. 244 ЦК України. Оскільки позивачем не надано суду відповідної довіреності ЗАТ «Акцент-Банк», тому саме ЗАТ «Акцент-Банк» належить право на звернення до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог банку необхідно відмовити, роз`яснивши їх право на звернення з аналогічними вимогами, після видання ЗАТ «Акцент-Банк» відповідної довіреності на представництво з відображенням обєму повноважень. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed