Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

В позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23.02.2013 року у розмірі 11869 грн. 91 коп. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, проте відповідач порушував умови договору та ухилявся від погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то у відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 23.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 грн. (а.с.25-57). Однак відповідач неодноразово порушував умови договору кредиту в частині своєчасного повернення суми кредиту з нарахованими відсотками. В зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань станом на 17.03.2020 року виникла заборгованість у розмірі 11869 грн. 91 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 3104 грн. 06 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит - 1240 грн. 61 коп., заборгованість за пенею - 6483 грн. 82 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 541,42 грн. Викладене підтверджується розрахунком (а.с. 6-24). На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту, заборгованості за відсотками та пенею. Сума коштів щодо нарахованого штрафу стягненню не підлягає з наступних підстав. Ст. 61 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Тобто штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України. Такий же висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, якою скасовано судові рішення на підставі неправильного одночасного застосування цивільно-правової відповідальності у виді штрафу і пені за одне й те саме порушення. 21.05.2018 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», зміна типу товариства не є його перетворенням та не тягне за собою правонаступництва. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення коштів, які складаються з основної заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пенею, а всього 10828,49 грн. За таких обставин, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Враховуючи, що задоволенню підлягає тільки частина позовних вимог, судовий збір стягується з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме: стягненню підлягають кошти в сумі 10828 грн. 49 коп., що становить 91,2% від заявленої позивачем суми. Відповідно стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 1917,02 грн. судового збору.

Outcome: partial