overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2011 року і мають від цього шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею /позивачкою/ та знаходиться на її утриманні. Оскільки на даний час вона /позивачка/ з відповідачем проживає окремо, останній коштів на утримання дитини не надає, то просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і викладене підтвердила, однак, суду пояснила, що їй невідомо чи має відповідач на даний час постійну роботу, він періодично то працює, то ні. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74, ч.8 ст.76 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2011 року і мають від цього шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.3-4/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачкою не надано суду доказів, що відповідач не має постійного місця роботи та доходів, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині в позові відмовити. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2011 року і від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею /позивачкою/ та перебуває на її утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає, належне утримання їй та дитині не надає. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина, в розмірі 1500 грн., щомісячно, та аліменти на своє утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату аліментів на дитину в розмірі ? частини заробітку, так як постійно працює, щодо сплати аліментів на утримання дружини заперечував, вважаючи, що вона такого утримання не потребує. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 8 жовтня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні /а.с.6-7/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з довідок ПАТ Київське автотранспортне підприємство «Укрпродконтракт», [PERSON] працює в даному товаристві на посаді старшого менеджера та отримує стабільну заробітну плату (а.с.21-21). Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач має постійне місце роботи та дохід, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 серпня 2014 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. Так як позивачкою суду не надано доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та спроможний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі, то суд вважає за необхідне в іншій частині в позові відмовити. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем проживали разом з 2006 року без реєстрації шлюбі, і у період спільного проживання у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею /позивачкою/ та знаходиться на її утриманні. Оскільки на даний час вона з відповідачем проживає окремо, останній коштів на утримання дитини не надає, то просила стягнути з нього /[PERSON]./ на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі ? частини з усіх видів його /відповідача/ заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі даного позову до суду і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.5 ст.74,ч.8 ст.76 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що у сторін по справі є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с.4,8/. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, оскільки відповідач коштів на утримання дитини не надає, жодних заперечень щодо позову суду не надав та ухилився від участі в розгляді справи, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його /відповідача/ заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2009 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а донька залишиться проживати з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу розглядати за її відсутності. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2009 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 7. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1994 року. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а діти залишаться проживати з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, а справу розглядати за її відсутності. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1994 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 387. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що вона знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а донька залишиться проживати з позивачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу розглядати за її відсутності. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року, шлюб був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 858. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що з 2008 року по 2010 рік проживала однією сім'єю з відповідачем. [INFO] у них народилась донька [PERSON], яка мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач позов визнав в повному обсязі, про що надав суду письмову заяву. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує, права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO] ( а.с.3), яка проживає разом з позивачкою ( а.с.4) . Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 82 СК України). Відповідач є батьком дитини та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частина заробітку матері, батька, яка буде сплачуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 14 серпня 2014 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 03 жовтня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з серпні 2013 року, оскільки є непорозуміння у стосунках, різні погляди на деякі сімейні питання. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач позов визнав в повному обсязі, та пояснив суду, що шлюбні відносини з позивачкою фактично припинені з липня 2014 року, причиною розірвання шлюбу вважає те, що позивачка фактично створила нову сім'ю. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 жовтня 2009 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 158 ( а.с.4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON],[INFO] (а.с.5). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з липня 2014 року, можливість збереження сім'ї втрачена, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з січня 2000 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично не підтримують з червня 2014 року, оскільки є непорозуміння у стосунках, різні погляди на деякі сімейні питання. Позивачка надала суду письмову заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28 січня 2000 року, який був зареєстрований у відділ реєстрації актів громадянського стану міста Ізюма Харківської області, актовий запис № 16 (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.8). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Посилаючись на те, що шлюб розпався і можливість збереження сім'ї втрачена, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з червня 2014 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми, пов'язаної з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 200,00 гривень, оскільки відповідно до квитанції № k13/Q/75 від 26 серпня 2014 року витрати на правову допомогу оплатив [PERSON] ( а.с.2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Волоськівською сільською радою Деражнянського району 26 квітня 2003року, актовий запис за № 01. Від шлюбу мають неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання подружжям припинено, між ними виникали конфлікти, часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках, тривалий час спільно не проживають. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 2003 року. За час спільного проживання у сторін народилися син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що виникали постійно непорозуміння та конфліктні ситуації, з квітня 2014 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 12 вересня 2014 року сторонам надавався термін для примирення на чотири місяці, однак як вбачається із пояснень сторін, до примирення вони не дійшли. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved