Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідач є його батьком. У 2000 році шлюб між батьками було розірвано, після чого він залишився мешкати разом зі своєю матір'ю [PERSON] За рішенням Дзержинського міського суду Донецької області відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу на утримання сина [PERSON] та 1/6 частини з усіх видів доходу на користь матері позивача до досягнення ним повноліття. На даний момент позивачу вже виповнилося 18 років, тому відповідач припинив виплачувати аліменти на його утримання. [PERSON] вказує, що не зважаючи на те, що він вже є повнолітньою особою, він все одно повинен отримувати допомогу від батьків, оскільки є інвалідом 1 групи з дитинства, тому потребує постійного стороннього догляду, який йому надає матір. У зв'язку з хворобою він не може влаштуватися на роботу та забезпечити себе самостійно. Єдиним його доходом є державна допомога у зв'язку з інвалідністю, але вона замала. Тому позивач потребує грошової допомоги батька і просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно до зміни матеріального стану сторін. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вивчивши матеріали по справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно до ч.1 ст.200 СК України при призначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи вимоги ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд прийшов до наступного. Відповідач по справі [PERSON] є батьком позивача, що підтверджено копією свідоцтва про народження. Відповідач є повнолітнім, але потребує допомоги від батьків, тому що є інвалідом 1 групи з дитинства, що підтверджено копією посвідчення серія [NUMBER], довідкою МСЕК№ 400324 від 18.08.2014 року. У зв'язку з хворобою він не може влаштуватися на роботу та забезпечити себе самостійно. Пенсія за інвалідністю є його єдиним джерелом доходу, але вона замала, і не може задовольнити потреби позивача. Відповідач в свою чергу, отримує пенсію за віком як особа, зайнята на підземних і відкритих гірничих роботах, яка згідно довідки УПФУ м.Дзержинська № 5722/04 від 10.10.2014 року за вересень 2014 року становить 4014, 47 грн, за жовтень 2014 року - 4014,47 грн. і є достатньою для надання допомоги повнолітньому сину-інваліду. Суд приймає до уваги той факт, що суттєвих проблем зі здоров'ям відповідач не має, аліменти нікому не платить, також нікого не утримує. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи відповідач має в достатній мірі матеріальної можливості утримувати повнолітнього сина, який потребує допомоги, тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу.

Outcome: approved