Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В позові позивач [PERSON] вказав, що він є власником житлового будинку [ADDRESS]. В належному йому будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який з 2002 року не мешкав у зазначеному будинку, власних речей у будинку не має. Відповідач виїхав з будинку у 2002 році, забравши всі свої речі та фактично мешкає за іншою адресою. Відповідач має вільний доступ до будинку, але не користується ним, не несе будь-яких витрат на утримання будинку та сплату комунальних послуг, протягом багатьох років він не цікавиться будинком.. Неодноразово позивач просив відповідача добровільно знятись з реєстрації в належному йому будинку, проте відповідач вказані прохання ігнорує. В зв'язку з викладеним, позивач просить суд усунути йому перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним вище житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просять задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON]. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом розміщення оголошення в газеті «Запорізька правда», заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява від представника з проханням розглянути справу за їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.6). Згідно довідки Кам'янської сільської ради Василівського району Запорізької області від 26 жовтня 2017 року встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS], розташованому по [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки даного будинку, здійсненого 30 жовтня 2017 року, встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації зареєстрований, але не проживає з 2002 року, тобто понад один рік без поважних причин (а.с. 11). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач зареєстрований в житловому будинку, належному позивачу, однак фактично там не проживає з 2002 року, тобто понад 1 рік, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком № 5, розташованим по [ADDRESS]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved