Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

В провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «[PERSON] ТОРГОВИЙ ДІМ» про стягнення боргу за весь період фактичного користування нежитловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 50, у розмірі 64800,00 грн. В обґрунтування позивач зазначив, що на підставі договору оренди № 01-01-07 від 01.07.2014 р. ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» передало в користування ТОВ «[PERSON] ТОРГОВИЙ ДІМ» нежитлові приміщення за вказаною адресою, однак орендна плата відповідачем не сплачувалась, у звязку з чим просив стягнути на його користь орендну плату, у звязку з переходом до нього права вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги боргу від 29.07.2016 р. Позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Відповідач та третя особа [PERSON] в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи, Приватне акціонерне товариство «ПЛАСТ МАРКЕТ», позов просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення. На підставі договору оренди № 01-01-07 від 01.07.2014 р. ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» передало в користування ТОВ «[PERSON] ТОРГОВИЙ ДІМ» нежитлові приміщення площею 450 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 50, на строк 36 місяців на умовах сплати орендної плати в розмірі 5400 грн. на місяць (а.с.31-35). Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.03.2016 р. (а.с.61) застосовано на майбутнє наслідки недійсності нікчемної угоди договору оренди № 01-01-07 від 01.07.2014 р. між ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» та ТОВ «[PERSON] ТОРГОВИЙ ДІМ» у вигляді припинення правовідносин оренди нежитлового приміщення за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 50. При цьому суд зазначає, що [PERSON] приймав участь при розгляді спору Господарським судом Харківської області між ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» та ТОВ «[PERSON] ТОРГОВИЙ ДІМ» в якості представника позивача, та позов було змінено, позивач відмовився від стягнення боргу за користування нежитловим приміщення за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 50. Крім того, при розгляді Харківським апеляційним господарським судом позову ТОВ «[PERSON] ТОРГОВИЙ ДІМ» до ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» про припинення дій, зобовязання виконати умови договору та стягнення суми, [PERSON] також був представником ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» (а.с.47-52). Позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги переходом до нього права вимоги від ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» на підставі договору про відступлення права вимоги боргу від 29.07.2016 р. (а.с.25-27), який по суті є договором факторингу, а [PERSON] фактором, про що зазначено у договорі. В судовому засіданні на питання суду [PERSON] заявив, що ним було укладено договір цесії, а не факторингу. Однак зміст договору та правова природа свідчить, що було укладено саме договір факторингу. Так, відповідно п.п. 4.1, 4.2 клієнт має право відступити не відступлену частину грошового зобовязання, яка залишилась, при цьому фактор не може відмовитись від збільшення суми, яка відступається за договором, клієнт має право на отримання половини від суми фактично виконаного боржником зобовязання. Згідно п.п. 5.3,5.4 договору, фактор має право наступного відступлення прав грошової вимоги з правом дисконту, продажу, авалю, індосаменту; фактор має право користуватись послугами повіреного, юридичними, фінансовими, колекторськими послугами. Так, враховуючи, що предметом договору є саме грошова вимога, метою договору є отримання клієнтом половини від суми грошового зобовязання. Договором передбачено оплату послуг фактору у розмірі другої половини від суми грошового зобовязання боржника. У договорі передбачено право відступлення грошової вимоги. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), що передбачено ст.1077 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 512,\~514 Цивільного кодексу України,\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно п.1,6 укладеного договору, клієнт поступився фактору і додатковою оплатою всіх сум, на які збільшиться борг з урахуванням індексу інфляції за період прострочення, додаткової оплати 3% річних, які виникнуть у разі неналежного виконання рішення суду боржником. Таким чином, суд дійшов висновку про укладення між ПАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» та [PERSON] договору факторингу. Відповідно ч.3 ст.1079 ЦК України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. [PERSON] не є банком та фінансовою установою, тому укладений договір про відступлення права вимоги боргу від 29.07.2016 р. є нікчемним. Згідно вимог ч.2 ст.215 ЦК України, визнання його недійсним судом не вимагається. Відповідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки він не набув права вимоги до ТОВ«[PERSON] ТОРГОВИЙ ДІМ», а договір факторингу було укладено з метою розгляду справи районним судом замість господарського. Судові витрати на підставі ч.4 ст.88 ЦПК України компенсуються за рахунок держави, у звязку зі звільненням позивача від сплати судового збору як інваліда 2 групи.

Outcome: dismissed