Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою адвоката Мокрянин Миколи Миколайовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2020 року позовну заяву адвоката Мокрянин Миколи Миколайовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено, зобов`язано [PERSON] повернути частину самовільно зайнятої земельної ділянки, належної [PERSON] , за кадастровим номером №2110100000:24:001:0583, яка розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,0033 га. та привести її у придатний для використання за цільовим призначенням стан, а також стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2020 року по цивільній справі №308/7836/19 задоволено, заочне рішення по справі №308/7836/19, ухвалене Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 19.08.2020 року скасовано та призначено підготовче судове засідання. В позовній заяві зазначено, що у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,08 га., за кадастровим номером 2110100000:24:002:0180, яка розташована в мікрорайоні «Боздош», позиція 3 «В» м. Ужгород, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №032975 від 23.04.2007. Дана земельна ділянка була ним придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.04.2006. Також вказує на те, що суміжним користувачем його земельної ділянки (кадастровий номер 2120100000:24:002:0180) є [PERSON] (кадастровий номер 2110100000:24:002:0189). Відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами 2120100000:24:002:0180 та 2110100000:24:002:0189 внесені до Державного земельного кадастру відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр». За результатами розгляду скарги від 22.02.2019, проведено перевірку стосовно земельної ділянки за кадастровим номером 2120100000:24:002:0180. За результатами даної перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом перевірки земельної ділянки від 07.03.2019 №172-ДК/151/АП/09/01/-19, копію якого 11.03.2019 отримала відповідач [PERSON] . Окрім того, було складено Акт обстеження земельної ділянки від 07.03.2019 за №ДК/53/АО/10/01/-19 та стосовно відповідача [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 07.03.2019 за № 172-ДК/0068П/07/01/-19 за ст. 53-1КУпАП та пункту «Б» ч. 1 ст. 211 ЗК України. Проведеною Управлінням з контролю за використання та охороною земель Головного управління Держгеокадасту у Закарпатській області перевіркою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2120100000:24:002:0189 належить на праві власності [PERSON] , по периметру огороджена бетонним парканом. Відповідно до топографічного знімання земельної ділянки по [ADDRESS] , виконаного ПП «Ужгеостар», суміжним землекористувачем, відповідачем у справі [PERSON] самовільно зайнято частину земельної ділянки, яка на праві власності належить позивачу [PERSON] та огороджена бетонним парканом. Площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0,0033 га. У подальшому, згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер 2120100000:24:002:0180, що належить на праві приватної власності [PERSON] , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою [ADDRESS] розробленої приватним підприємцем [PERSON] на підставі договору у відповідності до технічного завдання її поділено на п`ять окремих земельних ділянок. Згідно земельного поділу відповідач [PERSON] є суміжним землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером №2120100000:24:002:0583, яка належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності площею 0,028 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1834018321101, з номером запису про право власності 31640341 та датою державної реєстрації 18.05.1019 та зареєстроване державним реєстратором Мага Т.В., виконавчого комітету Ужгородської міської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 167411090 від 21.05.2019, цільове призначення якої 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Позивач вказує, що відповідач [PERSON] самовільно зайняла частину земельної ділянки з кадастровим номером №2120100000:24:002:0583, яка належить йому на праві приватної власності площею 0,0033 га., яка підлягає поверненню та приведення її у приватний стан, включаючи знесення паркану, будівель та споруд. Тому, враховуючи вищенаведене просить суд зобов`язати [PERSON] повернути частину самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером №2120100000:24:002:0583, за адресою: [ADDRESS] площею 0,0033 га, та привести її у придатний для використання стан за цільовим призначенням. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідачем було подано відзив на позов, зміст якого зводиться до того, що позовні вимоги є безпідставні та необґрунтовані. Відповідач вказує, що позивач близько 12 років не використовував належну йому земельну ділянку, з усіх сторін якої проводилась забудова. Зазначає, що навіть якщо обставини склались так, що сталось технічне накладення координат земельних ділянок, то це не дає підстави вважати, що вона свідомо допустила зайняття земельної ділянки. Тому, просила відмовити у задоволенні позову. Позивач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява його представника про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просять суд задовольнити. Відповідач повторно не з`явилася у судове засідання, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. В матеріалах справи містяться її численні клопотання про відкладення судових засідань. Враховуючи ту обставину, що відповідач вкотре не з`явилася у судове засідання, що свідчить про затягування розгляду справи, наявність у справі відзиву на позов із викладеною позицією відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,08 га кадастровий номер 2110100000:24:002:0180, яка розташована в мікрорайоні «Боздош», позиція 3 «В» м. Ужгород, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №032975 від 23.04.2007. Вказану земельну ділянку позивач придбав на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.04.2006, згідно якого продавець [PERSON] продала, а покупець [PERSON] , купив земельну ділянку площею 0,0800 га згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, що нанесений на державному акті на право власності на землю, яка розташована в [ADDRESS] , який 26.04.2006 посвідчено Лаврів М.М., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №010707000044. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівельних споруд (присадибна ділянка). З матеріалів справи встановлено, що суміжним користувачем його земельної ділянки (кадастровий номер 2120100000:24:002:0180) є [PERSON] (кадастровий номер 2110100000:24:002:0189). Право власності на земельну ділянку серії ЗК №049964 від 04.07.2007. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договір оренди землі за №0107070000746. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), на якій збудовано нерухоме майно житловий будинок. Судом також встановлено, що Управлінням з контролю за використання та охороною земель Головного управління Держгеокадасту у Закарпатській області, проведено перевірку встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 2120100000:24:002:0189 належить на праві власності [PERSON] , по периметру огороджена бетонним парканом. Відповідно до топографічного знімання земельної ділянки по [ADDRESS] , виконаного ПП «Ужгеостар», суміжним землекористувачем, відповідачем у справі [PERSON] самовільно зайнято частину земельної ділянки, яка на праві власності належить позивачу [PERSON] та огороджена бетонним парканом. Площа самовільно зайнятої земельної ділянки складає 0,0033 га. Згідно земельного поділу, [PERSON] є суміжним землекористувачем земельної ділянки з кадастровим номером №2120100000:24:002:0583, яка належить [PERSON] на праві приватної власності площею 0,028 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1834018321101, з номером запису про право власності 31640341 та датою державної реєстрації 18.05.1019 та зареєстроване державним реєстратором Мага Т.В., виконавчого комітету Ужгородської міської ради, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 167411090 від 21.05.2019, цільове призначення якої 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, а саме право особи на безперешкодне користування, володіння та розпорядження своїм майном, право на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи чи інтереси цієї особи, у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі №6-658 цс 15). Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~ЦК УКраїни право власності є непорушним. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втрутитися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За положеннями ст.\~391\~ЦК України та ч. 3 ст.\~152\~ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. Оцінюючи докази, надані сторонами, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення, оскільки встановлено, що відповідачем [PERSON] самовільно зайнято земельну ділянку за кадастровим номером №2110100000:24:001:0583, за адресою: [ADDRESS] площею 0,0033 га здійснено загородження частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , без можливості доступу до загородженої частини, що перешкоджає власнику у повній мірі користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном земельною ділянкою, та не в змозі використовувати її у власних потребах, оскільки є доведеним, що відповідач не маючи жодних підстав встановила огорожу. Обраний відповідачем спосіб захисту порушеного права відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, що визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved