Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

В провадженні судді знаходиться вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 квітня 2007 року позивач згідно із наказом № 82-к був прийнятий на посаду слюсаря-сантехніка 5-го розряду в енергомеханічну дільницю Відкритого акціонерного товариства «Криворізький завод «Універсал. На підставі наказу № 327 від 29 липня 2011 року відбулася реорганізація зазначеного підприємства з відкритого акціонерного товариства у товариство з додатковою відповідальністю, про що зроблено відповідний запис у трудову книжку. 21 лютого 2017 року [PERSON], був звільнений із Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» за власним бажанням у відповідності до ст. 38 Кодексу законів про працю України. За період роботи на вказаному підприємстві заробітна плата відповідачем виплачувалась нерегулярно, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Заборгованість по заробітній платі станом на 26.02.2018 року становить 22 793,83 гривні. Крім того, у відповідності до норм чинного законодавства, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати всього на загальну суму 4 546,96 грн, а також середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 30 572,72 грн. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідач неодноразово повідомлявся судом про перебування у провадженні вказаної справи, у зв'язку з чим йому було роз'яснено право на подання відзиву на позовну заяву, порядок подачі клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, з письмових матеріалів справи судом встановлено, що 19 квітня 2007 року позивач згідно із наказом № 82-к був прийнятий на посаду слюсаря-сантехніка 5-го розряду в енергомеханічну дільницю Відкритого акціонерного товариства «Криворізький завод «Універсал. На підставі наказу № 327 від 29 липня 2011 року відбулася реорганізація зазначеного підприємства з відкритого акціонерного товариства у товариство з додатковою відповідальністю. 21 лютого 2017 року [PERSON], був звільнений із Товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» за власним бажанням у відповідності до ст. 38 Кодексу законів про працю України (а.с. 8). Відповідно до довідки ТДВ «Криворізький завод «Універсал» від 26.02.2018 року № 146, заборгованість по заробітній платі станом на 26.02.2018 року становить 22 793,83 грн (а.с. 9), а саме: вересень 2015 року - 3 321,46 гривень; жовтень 2015 року - 3084,36 гривень; жовтень 2016 року - 2861,63 гривень; листопад 2016 року - 2966,92 гривень; грудень 2016 року - 2 787,71 гривень; січень 2017 року - 2327,74 гривень; лютий 2017 року - 5444,01 гривень. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Як вказано у ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 21 зазначеного закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Враховуючи те, що з письмових матеріалів справи встановлена заборгованість із заробітної плати [PERSON] у розмірі 22793,83 грн., відповідачем не надано жодних відомостей щодо погашення вказаної заборгованості, суд доходить до висновку, що саме встановлений розмір необхідно враховувати при ухвалені рішення. У зв'язку з викладеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача в даній частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, суд виходить з наступного. У відповідності до норми ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р., Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. та Постанови КМУ від 21.02.2001р. №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток, підприємство зобов'язане виплатить працівнику компенсацію втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків її виплати. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Як вбачається з письмових матеріалів справи та відповідно до довідки про заборгованість із заробітної плати, відповідач не в повному обсязі здійснював вказані виплати. Таким чином, сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивачу повинна обчислюватись наступним чином. Індекси споживчих цін за період невиплати грошового доходу: за вересень 2015 р. - визначається шляхом множення індексів за період з жовтня 2015 р. по січень 2018 р. включно (індекс споживчих цін за лютий 2018 р. на момент подання позову не був опублікований, в подальшому позовні вимоги не уточнювались): 131.42 (0,987 х 1,02 х 1,007 х 1,009 х 0,996 х 1,01 х 1,035 х 1,001 х 0,998 х 0,999 х 0,997 х 1,018 х 1.028 х 1,018 х 1,009 х 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х 1,002 х 0,999 х 1,02 х 1,012 х 1.009 х 1,01 х 1,015 х 100); за жовтень 2015 р. - визначається шляхом множення індексів за період з листопада 2015 р. по січень 2018 р. включно: 133.15 ( 1,02 х 1,007 х 1,009 х 0,996 х 1,01 х 1,035 х 1,001 х 0,998 х 0,999 х 0,997 х 1,018 х 1,028 х 1,018 х 1,009 х 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х 1,002 х 0,999 х 1,02 х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 1,015 х 100); за жовтень 2016 р . - визначається шляхом множення індексів за період з листопада 2016 р. по січень 2018 р. включно: 118.51 ( 1,018 х 1,009 х 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х 1,002 х 0,999 х 1,02 х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 1,015 х 100); за листопад 2016 р . - визначається шляхом множення індексів за період з грудня 2016 р. по січень 2018 р. включно: 116.41 ( 1,009 х 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х 1,002x0,999 х 1,02 х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 1,015 х 100); за грудень 2016 р . - визначається шляхом множення індексів за період з січня 2017 р. по січень 2018 р. включно: 115.37 ( 1,011 х 1,01 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х1,002х 0,999 х 1,02 х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 1,015 х 100); за січень 2017 р . - визначається шляхом множення індексів за період з лютого 2017 р. по січень 2018 р. включно: 114.12 ( 1,01 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х 1,002 х 0,999 х 1,02 х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 1,015 х 100); за лютий 2017 р . - визначається шляхом множення індексів за період з березня 2017 р. по січень 2018 р. включно: 112.99 ( 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х 1,002 х 0,999 х1,02х 1,012 х 1,009 х 1,01 х 1,015 х 100). Суми заборгованості з урахуванням індексів інфляції: за вересень 2015 р. - 4 365,06 грн. (3321,46 грн. х 131,42)/100; за жовтень 2015 р. - 4 106,83 грн. (3084,36 грн. х 133,15)/100; за жовтень 2016 р. - 3391,32 грн. (2861,63 грн. х 118,51)/100; за листопад 2016 р. - 3453,79 грн. (2966,92 грн. х 16,41)/100; за грудень 2016 р. - 3216,18 грн. (2787,71 грн. х 115,37)/100; за січень 2017 р. - 2 656,42 грн. (2327,74 грн. х 114,12)/100; за лютий 2017 р. - 6 151,19 грн. (5444,01 грн. х 112,99)/100. Інфляційні збитки: -вересень 2015 р. - 1043,60 грн. (4 365,06 грн. - 3321,46 грн.); -жовтень 2015 р. - 1022,47 грн. (4 106,83 грн. - 3084,36 грн.); - жовтень 2016 р. - 529,69 грн. (3391,32 грн. - 2861,63 грн.); - листопад 2016 р. - 486,87 грн. (3453,79 грн. - 2966,92 грн.); - грудень 2016 р. - 428,47 грн. (3216,18 грн. - 2787,71 грн.); -січень 2017 р. - 328,68 грн. (2 656,42 грн. - 2327,74 грн.); -лютий 2017р. - 707,18 грн. (6 151,19 грн. - 5444,01 грн.). що складає загальну суму у розмірі 4 546,96 грн. Зазначені позовні вимоги відповідачем не спростовані в розумінні ст..ст. 76-83 ЦПК України. Таким чином, позов в цій частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд доходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. В разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум, вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. З письмових матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звільнився 21.02.2018 року. Станом на день винесення рішення по справі відповідач не виплатив належну позивачу заробітну плату, а саме: вихідну допомогу при звільненні. Згідно розрахунку, викладеного у позові, середньоденна заробітна плата позивача становить 118,96 грн. При цьому, кількість робочих днів, за якими затримано проведення повного розрахунку при звільненні, складає 257 робочих днів (з 21 лютого 2017 року по день подання позову 02 березня 2018 року). Зважаючи на те, що відповідачем не проведений розрахунок з позивачем, з нього на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Отже, з моменту звільнення, відповідач повинен, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, сплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 30572,72 гривень. (118,96 грн. / розмір середньоденної заробітної плати / х 257 робочих днів / кількість днів затримки розрахунку при звільненні/ = 30572,72 грн.). Отже, дослідивши письмові матеріали справи, суд на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд доходить до переконання, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на те, що згідно п.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має майновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved