Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

В провадженні суду знаходиться справа за позовом [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, в якій позивач просить з урахуванням уточнень від 07.08.2017 року скасувати арешт, який було накладено на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови Державного виконавця другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.03.2015 року (Виконавче провадження №47076249 за виконавчим листом №522/24195/13 від 21.07.2014 р., який було видано Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/24195/13). Мотивує позовні вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 року у справі №522/4324/14-ц частково задоволено позовні вимоги [PERSON], а саме: на користь [PERSON] звернено стягнення на 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], а також на користь [PERSON] з [PERSON] стягнено судовий збір у розмірі 3\~654 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Одеси від 02.04.2015 р. частково задоволено апеляційну скаргу, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 р. було змінено та ухвалено нове рішення, згідно якого звернення стягнення здійснено шляхом визнання за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. [PERSON], як представник [PERSON], звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управляння юстиції Одеської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності. 20.04.2015 р. отримав рішення (відмову) у державній реєстрації права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], в звязку із наявністю арешту, який виник на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2013 року у справі №522/24195/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. 21.04.2015 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою про звільнення майна з-під арешту. 02.12.2015 року суд задовольнив заяву та скасував арешт, який було накладено на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2013 р. провадження №2/522/10812/13 у справі №522/24195/13-ц. На підставі вказаного рішення 09.04.2016 року [PERSON], як представник [PERSON], звернувся до [PERSON] обслуговування громадян [PERSON] надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності. 25.04.2016 року було відмовлено у державній реєстрації, на підставі постанови Державного виконавця другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.03.2015 року (Виконавче провадження №47076249 за виконавчим листом №522/24195/13 від 21.07.2014 р., який було видано Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/24195/13). Станом теперішній час виконавче провадження №47076249 за виконавчим листом №522/24195/13 від 21.07.2014 року, який видано Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/24195/13 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу, але арешт виконавцем не скасовано, що заважає [PERSON] зареєструвати своє право власності, в звязку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Сторони в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутність, уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були сповіщені належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи наявними доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 11.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було підписано Іпотечний договір, який було зареєстровано Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за №889. Предметом Іпотечного договору виступала квартира №50, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, будинок №29, яка складається з 3 житлових кімнат, загальною площею 61,0 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м. Вказана квартира належала на праві приватної спільної часткової власності Іпотекодавцям: - по 1/3 частці кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.04.1994 р. Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №40054 від 07.04.1994 р., зареєстрованого та записаного в реєстраційну книгу за №11-2437, зареєстрованого ОМБТІ 22.04.1994 р. в книзі 3пр. на стор. 127, номер запису: 62, та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.02.2010 р. (Справа №2-6244/10), яке набрало законної сили 15.02.2010 р.; - 1/3 частка Квартири належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.02.2010 р. Другою одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-355, зареєстрованого в Спадковому реєстрі 22.02.2010 р. Другою одеською державною нотаріальною конторою за номером 48913173, право власності на яку зареєстровано 26.02.2010 р.в книзі 725пр-148, номер запису 62. Вказаний Іпотечний договір було укладено в якості забезпечення вимог за Договором позики грошей між Позивачем і [PERSON], який 11.06.2012 р. було зареєстровано в реєстрі за №888. [PERSON] позику повернув частково. Заборгованість за Договором позики грошей складала грошову суму в розмірі 473 795 гривень України. 04.09.2013 р. [PERSON] помер. [PERSON] звернулася до суду з позивом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 року у справі №522/4324/14-ц частково задоволено позовні вимоги [PERSON], а саме: на користь [PERSON] звернено стягнення на 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], а також на користь [PERSON] з [PERSON] стягнено судовий збір у розмірі 3\~654 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Одеси від 02.04.2015 р. у справі №22-ц/785/1246/15 частково задоволено апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON], а саме рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2014 р. було змінено й було ухвалено нове рішення, згідно якого звернення стягнення здійснено шляхом визнання за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] (а.с.11-24). Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON], як представник [PERSON], звернувся до Реєстраційної служби Одеського міського управляння юстиції Одеської області із заявою про державну реєстрацію права та їх обтяжень, для проведення державної реєстрації права власності. 20.04.2015 р. за Вих. №20788145 [PERSON] отримав рішення (відмову) у державній реєстрації права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS], в звязку із наявністю арешту №2720967, який виник на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2013 року у справі №522/24195/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. 02.12.2015 року суд скасував арешт, який було накладено на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2013 р. провадження №2/522/10812/13 у справі №522/24195/13-ц. На підставі вказаного рішення 09.04.2016 року [PERSON], як представник [PERSON], звернувся до [PERSON] обслуговування громадян [PERSON] надання адміністративних послуг Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (№16442421) для проведення державної реєстрації права власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 25.04.2016 року було відмовлено у державній реєстрації, на підставі постанови Державного виконавця другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.03.2015 року (Виконавче провадження №47076249 за виконавчим листом №522/24195/13 від 21.07.2014 р., який було видано Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/24195/13). Станом теперішній час виконавче провадження №47076249 за виконавчим листом №522/24195/13 від 21.07.2014 року, який видано Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/24195/13 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувану (а.с.27), але арешт виконавцем не скасовано, що заважає [PERSON] зареєструвати своє право власності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Детальний аналіз норм діючого законодавства, дає змогу зробити висновок, що після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій. Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт. У зв'язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна Позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач на законних підставах, які не суперечать законодавству України має право зняти накладений арешт за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved