Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, просили: - визнати, що частка померлої [INFO] року [PERSON] в 1/2 частці права приватної спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] становила 1/4 частку; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; - визнати, що частка померлої [INFO] року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на автомобіль SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER] становила 1/2 частка; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку автомобілю SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER] померлої [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку автомобілю SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER] померлої [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку автомобілю SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER] померлої [INFO] року; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить майно, яке набуте за нею в період шлюбу з [PERSON] та складається з 1/4 частини будинку та 1/2 частини автомобілю. Позивачі є спадкоємцями першої черги. Вказаний факт підтверджується свідоцтвами про народження. В строк, передбачений законодавством, позивачі звернулись до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. із заявами про прийняття спадщини, однак позивачам було видано свідоцтво лише на 1/12 частку житлового будинку кожному. При цьому, постановою № НМЕ 546811 від 04 липня 2017 року приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку та на 1/2 частку автомобіля SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER]. Зазначено, що відмова мотивована тим, що відповідно до поданих позивачем документів до складу спадкового майна входять житловий будинок під [ADDRESS], але частка померлої в цьому майні не визначена та документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб не надано. Вказано, що 27 квітня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис № 97. Надалі у [PERSON] змінилось прізвище на [PERSON]. 12 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] покупцями з однієї сторони та [PERSON], як представником продавця [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу будинку під номером [ADDRESS]. Договір укладено на тих умовах, що покупці придбали будинок у рівних частках, тобто кожному з них належить 1/2 частина будинку за вказаною адресою. 13 лютого 2013 року [PERSON] за договором купівлі-продажу ДПІ № 915221 від 13 лютого 2013 року було придбано автомобіль SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER]. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вважають, що право позивачів підлягає захисту шляхом визначення їх часток у спадковому майні та визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку та 1/2 частку автомобіля, набутого [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі. 31 серпня 2017 року позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] подано до суду уточнену позовну заяву до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, відповідно якої позивачі остаточно просили: - визнати, що частка померлої [INFO] року [PERSON] в 1/2 частці права приватної спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] становила 1/4 частку; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/12 частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів судові витрати по справі /а.с.61-64/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 вересня 2017 року відкрито провадження по даній справі та призначено судове засідання /а.с. 65/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 лютого 2018 року визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.192-193/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 березня 2019 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с. 249-250/. 07 березня 2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого він просив у задоволенні позову відмовити. Вказував, що позов не визнають у повному обсязі, так як його предявлено до неналежного відповідача, оскільки [PERSON] жодним чином не претендує на ту частину будинку, на яку нотаріус не видає свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] жодним чином не оспорює, що 1/2 частина будинку ввійшла до складу спадкового майна. Вважає, що нотаріус виніс незаконну постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04 липня 2017 року і саме цю постанову потрібно оскаржувати позивачам. Предявлення позову до [PERSON] порушує його права, оскільки він визнає, не оспорює права, свободи чи законні інтереси позивачів. Зазначено, що позивачі вибрали не правильний спосіб захисту, оскільки самі ж додають до позову копію Витягу про державну реєстрацію прав № 36498027 від 30 листопада 2012 року, в якому зазначено, що право власності на 1/2 частину будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] у приватній спільній частковій власності та 1/2 частина будинку за [PERSON] у приватній спільній частковій власності. Частки власників чітко визначені, розділені та не являються спільною сумісною власністю. Таким чином, права позивачів порушує не відповідач, а незаконні дії нотаріуса /а.с.197-198/. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином. Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не сповістили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, в межах наданих доказів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1ст. 15 ЦК України,кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було укладено шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області /а.с. 15/. Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2012 року, [PERSON] та [PERSON] прийняли в рівних частинах у власність (купили) житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під номером [ADDRESS]/а.с.16-18/. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав, виданого 30 листопада 2012 року ОКП «КООБТІ», номер витягу: 36498027, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці на праві приватної спільної часткової власності житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] /а.с.19/. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 квітня 2012 року, Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №97 розірвано/а.с.21/. [INFO] року померла [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області /а.с.11/. Після її смерті відкрилася спадщина на частку будинку, розташованого в місті Кропивницькому, по [ADDRESS] та на частку автомобіля SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER]. Відповідно до заповіту від 14 січня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Малогон В.О., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, що буде належати їй на день смерті, та все те, що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON], [INFO]. Також цим заповітом вона позбавила усіх спадкоємців права на спадщину та скасувала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Малогон В.О. 12 жовтня 2012 року, за реєстровим № 1873 /а.с.97/. 23 березня 2017 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом /а.с.112/. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її мати - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] та дочка - [PERSON], [INFO]. З заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О. звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Родинні відносини позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] підтверджені наступними документами: [INFO] року народилась [PERSON]. ІІ батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.12/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012288917 від 11.06.2013 року, 26.04.1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 877. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 100/. [INFO] року народився [PERSON]. Його батьками є: батько - [PERSON], мати [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]/а.с.12/. [INFO] року народилась [PERSON]. ІІ батьками є: батько [PERSON], [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с.13/. 05 грудня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.76/. 14 липня 2017 року позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під номером [ADDRESS] кожному /а.с.24,25,26/. 30 серпня 2017 року позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку автомобіля SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, д.н. [NUMBER] кожному. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 липня 2017 року приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Малогон В.О., [PERSON], [PERSON], [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] [INFO] року, на 1/4 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під номером [ADDRESS] та на 1/2 частку автомобіля SSANG YONG KORANDO, 2012 р.в., сірого кольору, р.н. [NUMBER] відмовлено. Підставою відмови у видачі свідоцтв було те, що частка померлої в цьому майні не визначена та документи, що підтверджують право власності на транспортний засіб не надано/а.с.23/. Відповідно до довідки № 79, виданої квартальним комітетом №1 на імя [PERSON], власником будинку по [ADDRESS] була [PERSON] проживала та була зареєстрована з 13 лютого 2013 року до дня смерті [INFO] року. Разом з нею була зареєстрована її донька [PERSON] /а.с.88/. Відповідно до звіту про оцінку від 31 серпня 2017 року виконаного субєктом підприємницької діяльності [PERSON], ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями розташованого в [ADDRESS] становить 149 800 грн. /а.с.47-51/. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], яка померла [INFO] року та [PERSON]. Наразі через те, що частка померлої у вищевказаному майні не визначена, позивачі не можуть реалізувати свої спадкові права на домоволодіння. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч1 ст. 1268 ЦК України), незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч.1 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Як зазначено в ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не витікає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (ст. 16 ЦК України). Згідно вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів. Згідно зі ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи, що нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під номером [ADDRESS], що залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, через те, що частка померлої в цьому майні не визначена, іншим шляхом, ніж в судовому порядку, позивачі не мають змоги оформити своє право власності на спадкове майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved