Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON]про визнання права власності та зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила що, 21.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики грошових коштів під відсоток. Відповідно до п.1 вказаного договору [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у власність грошову суму в розмірі 350 000,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ на момент правочину складала суму 9238600,00 грн. Факт одержання позики підтверджується розпискою, написаною. Власноруч [PERSON] в момент передачі їй суми позики, також отримано письмову згоду від її чоловіка [PERSON]. Відповідач, [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначив що між 01.10.2015 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики. Відповідно до даного Договору, [PERSON] як позикодавець передав, а [PERSON], як позичальник прийняла у власність 2 000\~000,00 ( 2 мільйони) гривень 00 копійок. Зазначену суму коштів Позичальник зобовязався повернути Позикодавцю готівкою до 01.09.2017 року. Повернення зазначеної в договорі суми може мати місце за домовленістю сторін протягом строку дії цього договору будь-якими частками, однак остаточне повернення суми позики повинно було бути зроблене не пізніше 01.09.2015 року. Після повернення кожної частки, Позикодавець повинен видати розписку з визначенням суми повернутих грошей. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики. В забезпечення визначених домовленостей також було укладено Договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився перед кредитором за виконання Позичальником свого обовязку відповідно до договору позики від 01.10.2017 року. У зазначену дату та на момент звернення до суду з позовною заявою грошові кошти позивачеві не повернуто, борг не сплачено, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач у судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідачі у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді за наявними у справі доказами, що відповідає положенням\~статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2015 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики. Відповідно до даного Договору, [PERSON] як позикодавець передав, а [PERSON], як позичальник прийняла у власність 2 000\~000,00 ( 2 мільйони гривень 00 копійок). Зазначену суму коштів Позичальник зобовязався повернути Позикодавцю готівкою до 01 вересня 2017 року. Повернення зазначеної в договорі суми може мати місце за домовленістю сторін протягом строку дії цього договору будь-якими частками, однак остаточне повернення суми позики повинне бути зроблене не пізніше 01.09.2015 року. Після повернення кожної частки, Позикодавець повинен видати розписку з визначенням суми повернутих грошей. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики. В забезпечення визначених домовленостей також було укладено Договір поруки, відповідно до якого [PERSON] поручився перед кредитором (позивачем) за виконання Позичальником ( відповідач 1) свого обовязку відповідно до договору позики від 01.10.2017 року. У зазначену дату грошові кошти [PERSON] не повернуто, борг не сплачено. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 202, 207 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття , зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований у одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору , інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, та договору, Позичальник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу Позикодавця зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до умов договору, у разі порушення своїх зобовязань за цим договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Якщо спір між сторонами неможливо вирішити, він вирішується у судовому порядку. Відповідач за зустрічним позовом грошові кошти не повернув, у звязку з чим позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з позовною заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За приписом статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України «за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.» У разі порушення боржником зобовязання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором , як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. На вимоги щодо повернення грошових коштів відповідачі за зустрічним позовом не реагують, добровільно свої договірні обовязки не виконали. Таким чином, оскільки відповідачами за зустрічним позовом не виконані умови договорів, позивач за зустрічним позовом має повне право на стягнення усієї суми боргу за договором позики від 01.10.2015 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved