Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

В позові [PERSON] вказала, що 15 березня 2000 року між нею та [PERSON] був укладений договір міни нерухомого майна. За результатами вищевказаного договору позивачу перейшов у власність житловий будинок [ADDRESS] , а [PERSON] перейшла у власність квартира [ADDRESS] . На підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року даний договір був зареєстрований на універсальній товарній біржі «Таврійська» за № 1-М. В подальшому, даний договір був зареєстрований у Василівському районному бюро технічної інвентаризації Запорізької області. Таким чином, позивач на підставі вищевказаного договору міни стала власницею житлового будинку, який фактично був переданий їй 15 березня 2000 року шляхом звільнення вказаного житла відповідачем [PERSON] та передачею їй ключів від вхідних дверей. Саме з цього моменту та по теперішній час позивач безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном. При оформлені договору міни працівники універсальної товарної біржі «Таврійська» роз`яснили, що всі правочини в тому числі і даний договір міни, які були вчинені і зареєстровані товарною біржею, не підлягають нотаріальному посвідченню у відповідності до приписів Закону України «Про товарну біржу». Цих пояснень було достатньо і позивачка вважала, що встановлені законом вимоги щодо форми вчинення правочину і його посвідчення було додержано до того моменту, поки не було порушено питання про можливість відчуження житлового будинку. На даний час, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення відчуження вищевказаного житлового будинку позивачу було роз`яснено, що вона не зможе провести відчуження свого нерухомого майна, тому що під час вчинення правочину не було додержано вимог закону щодо нотаріального посвідчення правочину, тобто, на даний час, право власності [PERSON] не визнається іншими особами. На час укладення договору міни в 2000 році позивач не була повідомлена належним чином про те, що правочин міни нерухомого майна, у відповідності до ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. [PERSON] , як сторона вищевказаного договору, у повному обсязі виконала умови укладеного 15 березня 2000 року договору міни. Вказаний договір міни з підстав недотримання нотаріальної форми, в судовому порядку недійсним не визнавався, [PERSON] на підставі ст.ст.128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним. На даний час позивач не має можливості у інший спосіб, крім судового, оформити своє право власності на житловий будинок, тому, на підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, проте представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомлено, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Представник відповідача Василівської міської ради Запорізької області у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, відзиву на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 15 березня 2000 року на УТБ «Таврійська» було укладено договір міни об`єкту нерухомості №1-М між [PERSON] та [PERSON] , договір зареєстровано в реєстрі угод про відчуження нерухомого майна за №1-М (а.с.8). Згідно довідки №164 від 05 травня 2015 року, виданої РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації», право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору міни №1-М від 15 березня 2000 року (а.с.9). Технічна характеристика будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , виданий РКП «Василівське БТІ» станом на 10 лютого 2017 року (а.с.10-12). Згідно витягу зі звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, складеного ФОП [PERSON] станом на 16 березня 2021 року, вартість житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] складає 133 384,00 грн.(а.с.13). Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору позбавлена можливості відчуження свого нерухомого майна, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved