Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк», Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення на роботі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON]. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду, сторона позивача вказувала, що з 01 жовтня 2001 року [PERSON] працював директором Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк». Пізніше, на підставі відповідного наказу голови правління товариства від 09 лютого 2010 року, позивача було звільнено з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обовязків за ст. 41 ч.1 п.1 КЗпП України. Підставою для винесення вказаного наказу стало розпорядження ПАТ АБ «Укргазбанк» від 16 листопада 2009 року про дисциплінарні стягнення. Зазначене розпорядження, на думку позивача, було винесене безпідставно та з порушенням вимог ст. 149 КЗпП України. Вважаючи, що звільнення з роботи відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, позивач первісно просив суд поновити його на роботі, допустивши негайне виконання судового рішення. В процесі розгляду цивільної справи стороною позивача заявлені вимоги неодноразово доповнювались та уточнювались. Остаточно [PERSON] просив суд скасувати п.4 розпорядження ПАТ АБ «Укргазбанк» від 16 листопада 2009 року щодо видачі кадрового наказу про його звільнення, наказ про звільнення [PERSON] з займаної посади від 09 лютого 2010 року, поновити його на роботі на відповідній посаді та стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 лютого 2009 року по 09 червня 2010 року у загальному розмірі 31519,20 гривень. Повноважний представник [PERSON] у судове засідання зявився, від імені та в інтересах особи цілком підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Повноважний представник ПАТ АБ «Укргазбанк» у судове засідання зявився, від імені та в інтересах товариства заперечував проти заявлених вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Повноважний представник Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» у судове засідання зявився, від імені та в інтересах філії товариства заперечував проти заявлених вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Повноважний представник третьої особи [PERSON] у судове засідання зявився, від імені та в інтересах особи також заперечував проти заявлених вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін, що викладені у відповідному позові, подальших доповнення й уточненнях до нього, в письмових запереченнях проти позову, а також висловлені безпосередньо у суді за суттю спору, оглянувши представлені суду та витребувані письмові докази, надавши належну правову оцінку виниклим між сторонами по справі правовідносинам, суд приходить до висновку про можливість задоволення даного позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно наказу №167 від 10 жовтня 2001 року [PERSON] було переведено на посаду директора Одеської філії Відкритого акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», про що свідчить Трудова книжка позивача серії БТ-І №8515985 від 26 серпня 1992 року. Проте, згідно наказу (по особовому складу) голови правління ПАТ АБ «Укргазбанк» під №38-П від 09 лютого 2010 року, [PERSON] був звільнений з займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обовязків за ст. 41 ч.1 п.1 КЗпП України. Дійсно, згідно ст. 41 ч.1 п.1 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку, зокрема, одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Перевіряючи законність дій повноважних осіб ПАТ АБ «Укргазбанк», суд встановив, що даний наказ про звільнення [PERSON] було винесено на підставі і на виконання розпорядження голови правління ПАТ АБ «Укргазбанк» №157 від 16 листопада 2009 року про дисциплінарне стягнення. Даним розпорядженням було зобовязано департамент кадрового менеджменту ПАТ АБ «Укргазбанк» видати кадровий наказ про звільнення [PERSON], директора Одеської філії, за одноразове грубе порушення трудових обовязків, п. 1 ст. 41 КЗпП України. В свою чергу, вказане розпорядження було видане головою правління ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі подання слідчого Крижанівського В.Д. СУ ГУМВС України в Одеській області №4/10717 від 12 жовтня 2009 року, висновку службового розслідування від 08 жовтня 2009 року та висновку службового розслідування від 30 жовтня 2009 року. Суд зясував, що у вказаному поданні слідчого СУ ГУ МВС України в Одеській області №4/10717 від 12 жовтня 2009 року зазначено, що в провадженні слідчого знаходиться кримінальна справа №01200900088, порушена 18 липня 2009 року за ознаками ст. 190 ч.4 КК України. Так, в ході досудового слідства за вказаною справою було встановлено, що гр. [PERSON], з метою незаконного отримання права власності на земельну ділянку, площею 0,1 га разом з невстановленою особою підробив державний акт на земельну ділянку. В подальшому, з метою заволодіння грошовими коштами АБ «Укргазбанк» вказаний підроблений державний акт на земельну ділянку було предявлено до відділення №3 АБ «Укргазбанк» в якості застави. Проведеними слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами встановлено, що [PERSON], вступивши в попередню злочинну змову з невстановленими особами, включаючи співробітників АБ «Укргазбанк» як рядових службовців, так і керівного складу, шахрайським шляхом заволодів коштами банку. З зазначеного подання слідчого вбачається, що з метою недопущення в подальшому вчинення злочинів по відношенню до ПАТ АБ «Укргазбанк», було надано припис голові правління ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо прийняття ряду організаційних, практичних та кадрових заходів стосовно співробітників відділення №3 ПАТ АБ «Укргазбанк» в місті [PERSON]. Як свідчила сторона відповідачів, на підставі вказаного припису, за розпорядженням голови правління ПАТ АБ «Украгазбанк» №140 від 19 жовтня 2009 року, в АБ «Укргазбанк» було проведено службове розслідування за фактами надання та обслуговування кредиту позичальником [PERSON] За результатами даного розслідування, на переконання відповідачів, було встановлено, що видача кредиту гр. [PERSON] з порушенням процедур, встановлених у банку, стала можливою через неналежне виконання директором Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» своїх трудових обовязків як директора філії. Перевіряючи підстави, на яких було видано оскаржувані позивачем розпорядження та наказ про звільнення, суд звернув увагу на той факт, що 10 лютого 2010 року слідчий Крижанівський В.Д. СУ ГУМВС України в Одеській області звертався до ПАТ АБ «Укргазбанк» із листом №4/1184, згідно якого було повідомлено, що ним 12 жовтня 2010 року було спрямоване подання №4/10717 щодо вживання необхідних заходів стосовно співробітників відділення №3 ПАТ АБ «Укргазбанк» в місті [PERSON], причетних до заволодіння невстановленими особами коштами банку. Слідчий повідомив керівництво ПАТ АБ «Укргазбанк», що в наступний час в ході подальшого розслідування по кримінальній справі №01200900088, що порушена 18 липня 2009 року за ознаками ст. 190 ч.4 КК України, в діях як рядових співробітників, так і керівного складу Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» по обставинам справи будь-яких порушень та ознак злочину не встановлено. При цьому, в листі висловлене про передчасність здійснення будь-яких організаційних, практичних та кадрових заходів стосовно як рядових співробітників, так і керівного складу Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк». Як свідчила сторона відповідачів та що підтверджується матеріалами справи, розпорядження №157 від 16 листопада 2009 року було видане, окрім подання слідчого №4/10717 від 12 жовтня 2009 року, на підставі висновку проведеного банком службового розслідування від 29 жовтня 2009 року, затвердженого головою правління АБ «Укргазбанк» [PERSON] 30 жовтня 2009 року, з урахуванням порушень, що виявлені за результатами даного розслідування. До речі, дане службове розслідування проводилось саме у звязку із поданням слідчого СУ ГУ МВС України в Одеській області від 12 жовтня 2010 року під №4/10717. З резолютивної частини зазначеного Висновку службового розслідування, підписаного заступником директора департаменту банківської безпеки АБ «Укргазбанк» [PERSON] та погодженого заступником голови правління АБ «Укргазбанк» [PERSON], вбачається, що згідно п.2, комісія, якою проведено розслідування, вважає за доцільне, за неналежне виконання своїх службових обовязків та за відсутність належного контролю за діями підлеглих, порушити питання щодо подальшого перебування на займаних посадах, зокрема, директора Одеської філії АБ «Укргазбанк» [PERSON] Як зазначалось, в тому числі на підставі вказаного висновку службового розслідування від 29 жовтня 2009 року, 16 листопада 2009 року головою правління ПАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON] було підписано розпорядження №157, згідно п.4 якого було зобовязано департамент кадрового менеджменту АБ «Укргазбанк» видати кадровий наказ про звільнення [PERSON] за одноразове грубе порушення трудових обовязків. Втім, при підписання розпорядження №157 від 16 листопада 2009 року, не було враховано, що у висновку службового розслідування від 29 жовтня 2009 року не вирішено питання щодо необхідності звільнення [PERSON] з посади шляхом видачі розпорядчого документу, відповідно до якого, у подальшому, буде прийнятий наказ про звільнення останнього. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В порушення вказаної норми закону про застосування цього дисциплінарного стягнення [PERSON] у встановленому законом порядку повідомлений не був, відомостей про надходження до останнього вимог щодо надання письмових пояснень з приводу порушення трудової дисципліни в матеріалах справи немає. У своїх запереченнях стороною відповідачів зазначено, що [PERSON] був обізнаний щодо підстав притягнення його до дисциплінарної відповідальності та відповідно знав про наявність та зміст розпорядження №157 від 16 листопада 2009 року, на підтвердження чого суду було надано копію письмових пояснень [PERSON] від 21 жовтня 2009 року, надані останнім на імя голови правління ПАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON] Проте, вказаний документ, на думку суду, не може вважатись письмовим поясненням порушника трудової дисципліни в законодавчому розумінні ст. 149 ч.1 КЗпП України, оскільки у наданому стороною відповідачів документі [PERSON] подібних пояснень не надає, а дає пояснення, зокрема, щодо історії надання кредиту гр. [PERSON] Суд встановив, що [PERSON] був звільнений від роботи з 23 жовтня 2009 року по 14 листопада 2009 року згідно листка непрацездатності серії АБЮ №780735, з 16 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року згідно листка непрацездатності серії АБЮ №783762, з 04 січня 2010 року по 30 січня 2010 року згідно листка непрацездатності серії АБЮ №781803 та з 01 лютого 2010 року по 11 лютого 2010 року згідно листка непрацездатності серії АБЮ №727817. Належним чином засвідчені фотокопії документів були надані суду стороною відповідачів та знаходяться в матеріалах справи. Як вичерпно наводить законодавець в ст. 40 ч.3 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно регламентації, наведеної в Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом [PERSON] охорони здоровя України під №455 від 13 листопада 2001 року, зареєстрованого в [PERSON] юстиції України 04 грудня 2001 року за №1005/6196 (надалі за текстом Інструкція), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Вдача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.14, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6. Відповідно п.п.1.3., 1.3.1. Інструкції, листок непрацездатності видається, зокрема громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах. Разом з тим, згідно п.2.19. Інструкції, особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обовязковим зазначенням часу проведеної консультації. Тобто викладене підтверджує обґрунтованість позиції сторони позивача та приводить суд до висновку, що надані листки непрацездатності є належними підтвердженнями тимчасової непрацездатності позивача та підлягають врахуванню. Сторона відповідачів з приводу ознайомлення [PERSON] із розпорядженням №157 від 16 листопада 2009 року посилалась на низку актів, складених співробітниками ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо озвучення та надання для ознайомлення [PERSON] даного розпорядження, відповідно від 22 січня 2010 року, 26 січня 2010 року та 27 січня 2010 року. Але ці документи, на переконання суду, підлягають критичній оцінці, оскільки в період з 04 січня 2010 року по 30 січня 2010 року позивач [PERSON] був звільнений від роботи у звязку із тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листком непрацездатності серії АБЮ №781803. Як свідчать матеріали справи, із наказом (по особовому складу) голови правління ПАТ АБ «Укргазбанк» №38-П від 09 лютого 2010 року про звільнення [PERSON] з посади директора Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» позивач ознайомлений також не був. У матеріалах справи присутній акт, складений співробітниками АБ «Укргазбанк» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] в присутності радника голови правління АБ «Укргазбанк» [PERSON] озвучений та наданий для ознайомлення наказ №38-П від 09 лютого 2010 року, проте позивач від ознайомлення та візування вказаного документу відмовився. Втім, стороною позивача відповідні посилання відповідачів були заперечені з тих підстав, що даний акт не зареєстрований та з його змісту не вбачається коли саме відбулась зазначена в акті подія. З урахуванням встановлених фактів, суд критично ставиться до згаданого акту від 09 лютого 2010 року, складеного співробітниками ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо озвучення та надання для ознайомлення [PERSON] наказу №38-П про звільнення позивача, й не приймає даний документ до уваги, оскільки в період з 01 лютого 2010 року по 11 лютого 2010 року позивач [PERSON] перебував у стаціонарі у звязку із тимчасовою непрацездатністю, що підтверджується листком непрацездатності серії АБЮ №727817. З огляду на сукупно викладене, суд робить висновок про незаконність як то розпорядження голови правління №157 від 16 листопада 2009 року в частині зобовязання департаменту кадрового менеджменту АБ «Укргазбанк» видати кадровий наказ про звільнення [PERSON] за одноразове грубе порушення трудових обовязків, так й наказу №38-П від 09 лютого 2010 року, підписаний головою правління ПАТ АБ «Укргазбанк» [PERSON] про звільнення позивача з займаної посади. Як регламентує ст. 232 ч.1 п.п.1,2,3 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами: працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються; працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи; керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб, митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими обєднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Відповідно до ст. 235 ч.1 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи викладене та з огляду на висновки суду щодо незаконності звільнення [PERSON] з займаної посади, суд вважає обґрунтованим задовольнити вимоги позивача щодо поновлення його на роботі на відповідній посаді. При цьому, в обґрунтування вимог щодо стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у період з 09 лютого 2010 року по 08 червня 2010 року, стороною позивача зазначалось, що [PERSON] з моменту звільнення з посади інших місць роботи не мав. Стороною відповідачів даний факт було поставлено під сумнів, в звязку з чим, судом з Одеського міського центру зайнятості були витребувані відомості стосовно реєстрації [PERSON] у службі зайнятості як безробітного в період з 09 лютого 2010 року по теперішній час, а також інформація щодо отримання [PERSON] допомоги по безробіттю в даний період. Згідно довідки Одеського міського центру зайнятості №4515/14/03 від 18 червня 2010 року, [PERSON] не перебував на обліку в організації та не отримував відповідних виплат за вказаний період. Обґрунтовуючи відповідні вимоги, стороною позивача було надано суду довідку Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» №4271 від 09 березня 2010 року, згідно якої середньоденний заробіток [PERSON] за попередні два місяці до звільнення складав 390,67 гривень. Але з огляду на те, що відповідачами заперечувалась вказана у довідці суми з підстав її неточності та невідповідності дійсності, стороною позивача була надана суду уточнена довідка Одеської філії ПАТ АБ «Укргазбанк» №15/488 від 09 червня 2010 року, згідно якої розмір середньоденного заробітку [PERSON] складає 393,99 гривень. Визначаючи загальну суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу сторона позивача керувалась розрахунками, що наведені в доповненнях до позовної заяви від 08 червня 2010 року. Суд зясував, що оскільки [PERSON] був звільнений з 09 лютого 2010 року, строк вимушеного прогулу з дня звільнення по 09 червня 2010 року складає 80 днів, виходячи з того, що: строк вимушеного прогулу = (кількість робочих днів у лютому починаючи з 09 лютого 2010 року) + (кількість робочих днів у березні) + (кількість робочих днів у квітні) + (кількість робочих днів у травні) + (кількість робочих днів у червні до 08 червня 2010 року включно) = 14 днів + 22 дні + 21 дні + 17 дні + 8 днів = 80 днів. Вказані данні підтверджуються [PERSON] праці та соціальної політики від 25 серпня 2009 року №9681/0/14-07/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2010 рік». З урахуванням викладеного та з огляду на встановлений судом середньоденний заробіток [PERSON], сума середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу розраховується за наступною формулою: середній заробіток = (середньоденний заробіток) х (кількість днів вимушеного прогулу) = 393,99 х 80 = 31519,20 гривень. Як чітко встановлює ст. 235 ч.2 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення на його користь з ПАТ АБ «Укргазбанк» суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у загальному розмірі 31519,20 гривень. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,3 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В силу ст. 79 ч.ч.1,3 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться: 1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; 4) витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь [PERSON] понесені судові витрати, а саме: суму оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37,00 гривень. У звязку з тим фактом, що позивачів за подібними позовами звільненого від оплати судового збору в силу ст. 4 ч.1 п.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», з огляду на задоволення даного позову у повному обсязі, суд вбачає необхідним стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» суму неоплаченого судового збору (державного мита) у розмірі 315,19 гривень за ст. 3 ч.1 п/п «а» Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» на користь держави. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Таким чином, в силу даної норми закону та з огляду на задоволення даного позову, суд допускає негайне виконання судового рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі на відповідній посаді та в частині стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу у межах суми за один місяць.

Outcome: approved