Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії, за самостійним позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобовязання звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення. В обґрунтування первісного позову позивач посилався на ті обставини, що з 2005 року з дозволу наймача [PERSON] він разом із сімєю постійно проживає в квартирі №1 в будинку №4 по вулиці 3-тя Заводська у місті Одесі. У звязку із неналежним технічним станом квартири, позивач за власні кошти зробив капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги. Виходячи з викладеного, позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати за ним право користування квартирою №1 в будинку №4 по вулиці 3-тя Заводська у місті Одесі та зобовязати Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради переоформити на його імя особовий рахунок для проведення оплати за користування квартирою. Заперечуючи проти заявлених вимог, від Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради надійшов самостійний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобовязання звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця 3-тя Заводська, 4, кв.1, а також встановити порядок і спосіб виконання рішення суду шляхом зобовязання [PERSON], [PERSON], [PERSON] добровільно звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця 3-тя Заводська, 4, кв.1, та у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на звільнення самовільно зайнятого нежилого приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця 3-тя Заводська, 4, кв.1. В обґрунтування самостійного позову представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради виходив з того, що спірне приміщення не є жилою квартирою та було зайнято [PERSON], [PERSON] та [PERSON] самовільно, з порушенням встановленого законом порядку. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 09 червня 2016 року позов [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобовязання вчинити певні дії, та самостійний позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобовязання звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення, були обєднані в одне провадження. [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але [PERSON] та представник особи брали у участь у засіданнях по справі, заявлені вимоги підтримували, зустрічні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не визнавали. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявився, але від особи надходила заява про підтримання заявлених вимог, заперечення проти первісного позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ЦПК України. [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але особи брали участь у засіданнях по справі, проти задоволення вимог Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради заперечували. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що в задоволенні первісного позову належить відмовити, а зустрічні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляд справи судом встановлено, що житловий будинок №4 по вулиця 3-тя Заводська у місті Одесі знаходиться в оперативному управлінні Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та обслуговується КП ЖКС «Черьомушки». [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі №1 будинку №4 по вулиця 3-тя Заводська у місті Одеси. Місце проживання [PERSON] належним чином зареєстроване за адресою: місто Одеса, вулиця 3-тя Заводська, 4, кв.1, а місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Спірна квартира була надана в користування громадянці [PERSON] та достатньою правовою підставою на вселення в спірну квартиру [PERSON] вважає те, що його дружина [PERSON] є родичкою [PERSON] Згідно довідки КП ЖКС «Черьомушки» №1148 від 11 серпня 2014 року, особовий рахунок на оплату послуг за користування спірною квартирою відкрито на імя [PERSON]Б, яка проживала в цій квартирі з 23 травня 1990 року по 01 листопада 2006 року. Відповідно до розпорядження Малиновської районної адміністрації №406/01-04 від 16 травня 2006 року, квартира №1 в аварійному будинку №4 по вулиці 3-тя Заводська у місті Одесі була знята з балансу житлового фонду району. За відомостями Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради, сімя [PERSON] була відселена зі спірної квартири у звязку із визначенням даного будинку аварійним, проживання у якому є небезпечним. Згідно ст. 42 ЖК УРСР, житлові приміщення надаються лише громадянам, які стоять на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Порядок взяття на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов передбачений ст. 39 ЖК УРСР, та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року №470. Відповідно до ст. 43 ЖК УРСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Стороною первісного позивача [PERSON] не представлено будь-яких відомостей, що б вказували на те, що особа знаходиться на квартирному обліку в Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради. Навпаки, як випливає з довідки Відділу обліку та розподілу житла Малиновської районної адміністрації Оденської міської ради №103 від 29 серпня 2014 року, [PERSON], [PERSON] на квартирному та кооперативному обліку в адміністрації не перебувають, відсутні будь-які відомості щодо подання заяв про взяття [PERSON], [PERSON] на облік як осіб, що потребують поліпшення житлових умов та прийняття рішення про надання їм житлового приміщення для проживання та видачу ордера на вселення. Суд погоджується із доводами адміністрації, після відселення колишнього наймача [PERSON], усі особи, які проживали за даною адресою повинні були звільнити приміщення. Відповідно до ст.ст. 66, 67 ЖК УРСР, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартир (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Не зважаючи на відповідні посилання [PERSON], [PERSON] не представлено суду належних доказів, що б підтверджували факт здійснення квартирної плати. Згідно ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Під час розгляду справи судом встановлено, що ордер на вселення до спірного приміщення на імя [PERSON], [PERSON] або [PERSON] не видавався. Аналогічна цивільна справа вже розглядалась судом. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2013 року по цивільній справі №521/11761/13-ц (с.Буран О.М.) були задоволені позовні вимоги [PERSON] до КП ЖКС «Черьомушки» про визнання права на користування квартирою №1 в будинку №4 по вулиця 3-а Заводська в місті Одесі та переоформлення особового рахунку. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 28 січня 2014 року за заявою заступника прокурора Малиновського району міста Одеси, вказане заочне рішення скасоване. При новому розгляді цивільної справи ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 24 липня 2014 року позовна заява [PERSON] була залишена без розгляду. Як встановлено судом, місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою спірної квартири на підставі заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2013 року, яке в подальшому було скасоване. Згідно ст. 60 ч.ч.1,2,5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоровя, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі обєкти, визначені відповідно до закону як обєкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими субєктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати обєкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Як встановлює ст. 30 ч. 1 п. «а» п/п. 1, 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління обєктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і звязку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Постановою Кабінету Міністрів України №311 від 05 листопада 1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). До такого майна, зокрема, був віднесений житловий та нежитловий фонд рад народних депутатів. Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів №226-ХХІ від 25 листопада 1991 року «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», у комунальну власність територіальної громади міста Одеси був переданий весь житловий і нежилий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста, тобто у тому числі і житловий будинок №4 по вулиці 3-тя Заводська у місті Одесі. Згідно ст. 10 ч. 1, ст. 16 ч. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до п. 1.1. Положення про Малиновську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської раді №4584-VІ від 13 лютого 2014 року, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного адміністративного району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до п. 3.2.4 Положення, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, а також комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів. Оскільки після відселення [PERSON] та членів її сімї квартира №1 в будинку №4 по вулиці 3-тя Заводська у місті Одесі була знята з балансу житлового фонду району, суд погоджується з позицією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, що спірне приміщення не може вважатись квартирою №1 та є нежилим. Рішення про зміну функціонального призначення відповідного нежилого приміщення не приймалось. Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладено, суд доходить висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] займають спірне приміщення без законних на те підстав, у звязку з чим таке приміщення підлягає звільненню. Як передбачає ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак в даному випадку суд не вбачає необхідності у визначенні порядку виконання відповідного рішення, у звязку з чим відмовляє в задоволенні цих вимог. Суд вбачає доцільним зазначити, що запропонований стороною до встановлення порядок виконання судового рішення дублює позовну вимогу, а зазначення про невиконання судового та застосування певних норм Закону України «Про виконавче провадження» є передчасним. Згідно ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, у звязку із відмовою у задоволенні первісного позову та задоволенням зустрічного позову, суд вважає обґрунтованим стягнути в рівних частках з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради суму оплаченого судового збору в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial