Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 28 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06 червня 1988 року, про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 276. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 лютого 2008 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Зазначає, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припиненні, втрачене відчуття любові, поваги та взаєморозуміння. З 2014 року вони проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне домашнє господарство. За вказаний період примиритись їм не вдалось. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу прізвище просить змінитина до шлюбне « [PERSON] ». Відзив на позовну заяву відповідачем у встановлений судом термін до суду не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: позивач [PERSON] 22.08.2019 року подала заяву про розгляд справи у її відсутності та заяву про те, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 32,33). Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі на 11.07.2019 року (а.с.17-14); підготовче засідання 11.07.2019 р. відколадено (а.с.20); Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.08.2019 року справу призначено до судового розгляду по суті на 04.09.2019 року (а.с.27-28); В судове засідання 04.09.2019 року: позивач [PERSON] не з`явилася, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31). Подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності (а.с. 32). відповідач [PERSON] не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить інформація вихідної кореспонденції суду (а.с. 29), конверт з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу суду не повернувся. Причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило; Виклик відповідача [PERSON] також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.30). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що: відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 23 лютого 2008 року про що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 276 (а.с.8); від спільного шлюбу є неповнолітні діти: - неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] про що 27.08.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 5166 (а.с.9). - неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] про що 27.10.2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 5484 (а.с.10). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26 грудня 2009 року №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved