Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 26 жовтня 2015 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. При житті мати склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] Оскільки є інвалідом І групи, відповідно до ст. 1241 ЦК України має право незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). В звязку з тим, що вона часто хворіла на захворювання опорно-рухового апарату не встигла звернутися у 6-ти місячний строк після смерті матері до нотаріуса. Просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог визначити їй додатковий строк для подачі заяви для прийняття спадщини у чотири місяці, з дня набрання рішенням законної сили, судовий збір стягнути з відповідача. Представник позивача, [PERSON],надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином (особисто отримане повідомлення про вручення №6430902569061), заперечень проти позову суду не надсилала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] 16 липня 1983 року уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.10). Ізюмська державна нотаріальна контора в своїй відповіді позивачу від 17 серпня 2016 року № 1712/02-14 вказала, що після смерті [PERSON], яка померла 26 жовтня 2015 року, з заявою про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався., оскільки позивачем пропущений строк для прийняття спадщини вона має право звернутися до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 45062857 від 13 вересня 2016 року спадкова справа після смерті гр. [PERSON], яка померла 26 жовтня 2015 року не заводилась. ( а.с. 4,37). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: -у спадкоємця була перешкода для подачі такої заяви; -ці обставини визнані судом поважними. Згідно розяснень, викладених в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Зважаючи на те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначиться судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до положення ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає, що тяжке захворювання, яке не дозволяє рухатися без посторонніх осіб, поїздки до РФ за період з листопада 2015 року до червня 2016 року для забезпечення утримання позивача її дітьми, є поважними причинами, які підтверджуються доданими до суду документами (а.с.11-20), а тому позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після померлої 26 жовтня 2015 року [PERSON], яка була зареєстрований та мешкала в [INFO] в два місяці, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Суд вважає що строку в два місяці достатньо для звернення із заявою до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial