Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Одеського обласного центру зайнятості до ПП «І-Макс-Технології», [PERSON] про визнання договору недійсним. В обґрунтування власної позиції та підстав звернення до суду, сторона позивача посилалась на ті обставини, що 22 липня 2013 року між ПП «І-Макс-Технології» та [PERSON] було укладено договір поступки боргу №05/05, предметом якого є уступка права вимоги боргу в сумі 46000,00 гривень по господарському договору про надання консультаційних послуг №27/5 від 01 серпня 2010 року, укладеного між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-Макс-Технології». Сторона позивача вважає, що договір поступки боргу не відповідає вимогам ст. 203 ч.1 ЦК України, оскільки зміст цього договору суперечить ст. 175 ч.2 ГК України, ст. 512 ч.3 ЦК України, та укладений без згоди Одеського обласного центру зайнятості. Оскільки договір №27/5 є господарським і його укладено між Одеським обласним центром зайнятості і ПП «І-Макс-Технології», які є суб'єктами вказаних майново-господарських зобов'язань, тому заміна останнього договором №05/05, який є похідним від договору №27/5, на [PERSON], який не є суб'єктом господарювання, суперечить ст. 512 ч. 3 ЦК України та ст. 175 ч. 2 ГК України. Представник Одеського обласного центру зайнятості у відкрите судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про підтримання заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони. Представник відповідача ПП «І-Макс-Технології» у відкрите судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про заперечення проти заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони. Представник відповідача [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про заперечення проти заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 01 серпня 2010 року між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-Макс-Технології» було укладено договір про надання консультаційних послуг №27/5, згідно умов цього договору ПП «І-Макс-Технології» зобов'язалось надати Одеському обласному центру зайнятості певні послуги та виконати певні роботи вартістю на загальну суму 60000,00 гривень, а Одеський обласний центр зайнятості, в свою чергу, зобов'язався оплатити виконані роботи у порядку, встановленому цим договором. 22 липня 2013 року між ПП «І-Макс-Технології» та [PERSON] було укладено договір поступки боргу №05/05, відповідно до умов якого ПП «І-Макс-Технології» передало [PERSON], а [PERSON] прийняв право вимоги до боржника Одеського обласного центру зайнятості щодо оплати за невиконані послуги на загальну суму 46000,00 гривень згідно договору про надання консультаційних послуг №27/5 від 01 серпня 2010 року, укладеного між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-Макс-Технології». Згідно договору, [PERSON] одержав право вимагати від Одеського обласного центру зайнятості належного виконання зобов'язань передбачених чинним законодавством та договором про надання консультаційних послуг №27/5 від 01 серпня 2010 року щодо оплати за невиконані послуги на загальну суму 46000,00 гривень. Правова позиція сторони позивача ґрунтується на тому, що договір поступки боргу №05/05 від 22 липня 2013 року, укладений між ПП «І-Макс-Технології» та [PERSON] є недійсним, оскільки не відповідає вимогам ст. 203 ч.1 ЦК України суперечить ст. 175 ч.2 ГК України, ст. 512 ч.3 ЦК України та укладений без згоди позивача. Проте на підставі встановлених фактичних обставин та аналізу досліджених по справі доказів суд з такою позицією погодитись не може. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відтак, правовідносини, які виникли між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-Макс-Технології» на підставі договору про надання консультаційних послуг №27/5 є зобов'язанням. Згідно ст. 510 ч.1 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Як встановлює ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. При цьому, кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Умовами договору про надання консультаційних послуг №27/5, укладеним між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-Макс-Технології», не встановлено заборони або певних застережень щодо імовірної заміни кредитора у зобов'язанні. Згідно ст. 515 ЦК України, заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Як встановлює ст. 516 ч.1 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання, які виникли між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-Макс-Технології», не підпадають під обмеження, визначені ЦК України щодо заміни кредитора. Діючим ЦК України не передбачено обов'язкової згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні, яке виникло між Одеським обласним центром зайнятості та ПП «І-Макс-Технології», а Одеський обласний центр зайнятості та ПП «І-Макс-Технології» при укладенні договору про надання консультаційних послуг №27/5, таких умов також не передбачали. За таких обставин суд вважає, що ПП «І-Макс-Технології» при укладенні спірного договору поступки боргу з [PERSON] діяло відповідно до вимог, встановлених ст. 512 ЦК України. Як наводить ст. 202 ч.ч.1,2 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ст. 203 ч.ч.1,2,3,4,5 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вказує ст. 215 ч.ч.1,2,3 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Водночас, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З договору поступки боргу №05/05 від 22 липня 2013 року, укладеного між ПП «І-Макс-Технології» та [PERSON], не вбачається підстав недійсності вказаного правочину, визначених законодавством. При цьому, суд також враховує, що Одеський обласний центр зайнятості не є стороною спірного правочину. Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак в силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може погодитись із доведеністю тих обставин, на які посилається Одеський обласний центр зайнятості в обґрунтування заявлених вимог. Виходячи з викладеного, суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення вимоги сторони позивача про визнання недійсним оспорюваного договору. При цьому, у зв'язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні даного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed