Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

В серпні 2015 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що він є власником житлового будинку 93 по вул.Мічуріна в м.Запоріжжі. Відповідач [PERSON]не являється членом сім*ї власника спірного будинку,був зареєстрований у ньому позивачем на прохання родички,проте фактично у будинку відповідач ніколи не проживав,його речі у будинку відсутні. Посилаючись на те,що відповідач не є членом його сім*ї або близьким родичем, реєстрація його проживання у спірному будинку порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,відповідач порушує домовленість добровільно припинити реєстрацію проживання,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.391 ЦК України,усунути перешкоди у користуванні власністю,визнати відповідача втратившим право користування спірним будинком. В судове засідання позивач подав письмову заяву про розгляд справи без його участі,в якій наполягав на задоволенні позову та не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судової повістки,яка повернута до суду за закінчення терміну зберігання. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору довічного утримання,20.11.1998 р.посвідченого державним нотаріусом П*ятої Запорізької нотаріальної контори [PERSON]за р№ 4-1993 та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.1998 р.,свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.1998 р.,виданого державним нотаріусом П*ятої Запорізької нотаріальної контори [PERSON]за р№ 4-849 та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.1998 р.,[PERSON]І.є власником в цілому житлового будинку 93 по вул.Мічуріна в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірне нерухоме майно у встановлений законом спосіб та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які відповідач нічим не спростував. На час звернення позивача до суду ,в будинку зареєстрований відповідач [PERSON],що підтверджено довідкою від 30.01.2015 р.квартального комітету № 92,реєстрація відповідача була проведена з дозволу власника спірного будинку [PERSON],як це вказано у домовій книзі. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України , особи,які разом з власником проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. За змістом ст.405 ЦК України,яка регламентує поняття житлового сервітуту та підстави збереження житлових прав цих осіб,вони втрачають право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. З довідки квартального комітету з підписами [PERSON]І.(вул.Мічуріна 91) та [PERSON]Г.(вул.Мічуріна,87),які є найближчиним сусідами позивача,вбачається,що [PERSON],[INFO],в буд.93 по вул.Мічуріна в м.Запоріжжі,який належить [PERSON],зареєстрований,проте не проживає з 2001 р. Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем під час її судового розгляду. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним будинком відповідачем відсутні,його реєстрація створює перешкоди власнику [PERSON]для користування та розпорядження власністю. На підставі ст.156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved