Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

В провадженні Києво-Святошинського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та [PERSON], треті особи: Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішення сільради, державного акту на право власності на землю державної реєстрації земельної ділянки, державної реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. У 1988 році [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво нового житлового будинку площею 0,08 га по вул. Нова, 47 у с. Шпитьки, що підтверджується записом земельно-шнурової книги Шпитьківської сільської ради № 643 (Довідка № 730 виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 07.05.2014 р.), Наказом директора радгоспу «Шпитьківськй» № 236 від 23.08.1988 року, про виділення [PERSON] земельної ділянки площею 0,07 га під будівництво нового житлового будинку по вул. Нова у с. Шпитьки, затверджений Рішенням виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради народних депутатів № 91 від 23.08.1988 року. Як стало відомо позивачеві, рішенням Шпитьківської сільської ради від 25.10.2011 р. [PERSON] було передано у власність земельну ділянку кадастровий номер 3222488201:01:015:0163, що знаходиться у з. Шпитьки, вул. Нова, 45. Оскаржуваним рішенням [PERSON], крім іншого, було передано у власність земельна ділянка площею 0,012 га (4*30 м), яка перебуває у користуванні у позивача згідно з рішенням виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради народних депутатів № 91 від 23.08.1988 р. і є частиною земельної ділянки позивача по вул. Нова, 47. З приводу приватизації [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON], площею 0,012 га між позивачем та відповідачем виник спір. Протягом розгляду справи позивачем декілька раз уточнювались позовні вимоги. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач остаточно просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення Шпитьківської сільської ради VІ сесії 6-го скликання від 25.10.2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0817 га в с.Шпитьки по вул.Нова, 45 та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю гр..[PERSON]. Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0817 га, розташовану в с.Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області по вул.Нова, 45, кадастровий номер 3222488201:01:015:0163 на ім.»я [PERSON], серії ЯМ №505358, виданий 17.10.2012 р. Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди земля за № 322240001007757. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер 3222488201:01:015:0163, площею 0,0817 га, цільове призначення для будівництва і обслуговуванняя житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с.Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області по вул.Нова, 45 за [PERSON] та зобов»язати Відділ Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області скасувати запис у Поземельній книзі про реєстрацію відомостей у Державному земельному кадастрі щодо Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯМ №505358, виданий 17.10.2012 року управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322240001007737 н земельну ділянку, площею 0,0817 га, кадастровий номер 3222488210:01:015:0163, розташованої с. с.Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області по вул.Нова, 45, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданого на ім.»я [PERSON]. Скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3222488201:01:015:0163, площею 0,0817 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с.Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області по вул.Нова, 45 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку на ім.»я [PERSON], серії ЯМ №505358, виданий 17.10.2012 року Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №322240001007757 та зобов»язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 05.09.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №4619, за яким [PERSON] отримала у дар від [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0817 га, розташовану за адресою: с.Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області по вул.Нова, 45, з кадастровим номером 3222488201:01:015:0163, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Скасувати рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0817 га, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, вул.Нова, 458, з кадастровим номером 3222488201:01:015:063, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], номер запису про право власності: 6903596, індексний номер: 15601811 від 05.09.2014 р. В судове засідання позивач та представники позивача з»явились. Позов підтримали, просили суд задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представники відповідача [PERSON] в судове засідання зявилися. Проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, просили суд відмовити. Представник Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання з»явилась. Позов визнала частково. [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Повідомлялась належним чином. Причини неявки суду не відомі. Надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких просила суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі. Треті особи: Управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явились. Повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що e 1988 році [PERSON] було виділено земельну ділянку під будівництво нового житлового будинку, площею 0,08 га по вул.Нова, 47 у с.Шпитьки, що підтверджується записом земельно-шнурової книги Шпитьківської сільської ради №643 (довідка №730 виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 07.05.2014 р.), Наказом директора радгоспу «Шпитьківський» №236 від 23.08.1988 року, про виділення [PERSON] земельної ділянки, площею 0,.07 га під будівництво нового житлового будинку по вул.Нова у с.Шпитьки, затверджений рішенням виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради народних депутатів №91 від 23.08.1988 року. При виділенні позивачеві земельної ділянки в натурі по межі із земельною ділянкою, що належить [PERSON] (с.Шпитьки, вул.Нова, 45), на той час була постановлена постанова огорожа із залізобетонними стовпчиками. Названа огорожа встановлена в 1974 році покійним чоловіком [PERSON]. При розробці плану забудови садиби [PERSON] було враховано, що вздовж вулиці Нова проходить дренажний трубопровід, у зв»язку з чим будівництво господарських споруд зі сторони вул.Нова заборонено. Тому гараж було спроектовано у титульній частині земельної ділянки, для під»їзду до якого із вул.Нової, вздовж межі із [PERSON], було залишено проїзд шириною по фасаду 4 м та довжиною 30 м, яким також користувався гр..[PERSON] (житель [INFO]) для проїзду до його ділянки. Тобто, спір йде про проїзд загального користування, який існує на Генеральному плані села та існував принаймні з 1974 року, що підтверджується Генеральним планом села викопіювання з якого наявне в матеріалах справи. Розміри проїзду були визначені в визначених межах та є проїздом між ділянками позивача та [PERSON]. Такий порядок був введений з часу виділення земельної ділянки, не порушувався та не оспорював ся та не оспорювався. Вказаною земельною ділянкою, площею 0,012 га (4х30 м) [PERSON] законно, відкрито та добросовісно користувався з 1988 року. Спірна земельна ділянка, площею 0,012 га (4х30 м) внесена до плану забудови садиби [PERSON], розробленого технічним бюро при районному архітекторі Києво-Святошинського району Київської області, затвердженого архітектором Києво-Святошинського району [PERSON] 27.10.1988 р. Відповідно до плану забудови ця ділянка (проїзд) є єдиним можливим під»їздом до гаража та господарського двору [PERSON] Рішення Шпитьківської сільської ради VІ сесії 6го скликання від 25.10.2011 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0817 га в с.Шпитьки по вул.Нова, 45 та виготовлення держаного акту на право власності на землю гр..[PERSON]. 17.10.2012 р. управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області на ім.»я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0817 га, розташовану в с.Шпитьки Києво-Святошинського району Київської області по вул.Нова, 45, кадастровий номер 3222488201:01:015:0163, серія ЯМ №505358, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №322240001007757. При здійсненні геодезичного дослідження меж розташування земельною ділянкою [PERSON] під час оформлення нею державного акту на землю виїзд геодезистів на місце розташування ділянки не здійснювався, а винесення меж було здійснено камерально. Оскаржуване рішення, [PERSON], крім іншого, було передано у власність земельна ділянка, площею 0,012 га (4х30 м), яка перебуває у загальному користуванні. 29.04.2014 р. Комісією з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, адміністративно-територіального устрою, забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян було обстеження земельної по вул.Нова, 47 с.Шпитьки, про що складено відповідний акт. Комісією встановлено, що при виділенні [PERSON] земельної ділянки по межі із земельною ділянкою, що належить [PERSON] (с.Шпитьки, вул.Нова, 45), на той час уже була постановлена огорожа із залізобетонними стовпчиками, яка на момент обстеження знаходиться на тому самому місці. Актом обстеження встановлено, що при винесенні земельної ділянки [PERSON] на місцевість було враховано прохання жителя [INFO] П.В. залишити проїзд з вулиці Нова до тильної сторони його земельної ділянки для обробітку городу сільськогосподарськими машинами та завезення органічних добрив у загальному користуванні. Відповідно до вказаного акту, проїзду з розміром по фасаду 4 м та довжиною 30 м з 1988 року та до теперішнього часу користується [PERSON] для під»їзду до гаражу, а також користувався покійний [PERSON] для заїзду до його земельної ділянки. Комісією встановлено, що фактичні садиби гр..[PERSON] є меншими, ніж в плані меж її земельної ділянки, що відображено в державному акті на право власності на земельну ділянку, та зроблено висновок, що під час приватизації земельної ділянки гр..[PERSON]п. зроблено помилку і до загальної площі її земельної ділянки включено частину земельної ділянки, якою з 1988 року користується [PERSON] Окрім вказаного, слід зазначити, що [PERSON] (правонаступницею якого є [PERSON]П.) на підставі Наказу директора радгоспу «Шпитьківський) №25 від 07.02.1977 р. виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку, площею 0,07 га по вул.нова в с.Шпитьки та згідно із Свідоцтвом на будівництво, перебудову індивідуального житлового будинку, виданого [PERSON] Виконкомом Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих 13.12.1977 р. за №606, площа садиби складає 700 кв.м. Що також підтверджується будівельним паспортом на земельну ділянку на будівництво житлового будинку в с.Шпитьки по вул.Новій гр..[PERSON], рішенням виконкому Києво-святошинської районної ради депутатів трудящих від 06.12.1977 року «Про надання Свідоцтва на будівництво індивідуального житлового будинку [PERSON]», яким вирішено погодитися із пропозицією виконкому Шпитьківської сільської ради депутатів трудящих і видати [PERSON] свідоцтво на будівництво індивідуального житлового будинку в с.Шпитьки по вул.Новій, площа садиби 700 кв.м., планом забудови садиби [PERSON], затвердженого архітектором Києво-Святошинського району від 06.12.1977 року, схематичними (картографічними) матеріали землекористування по вул.Новій, с.Шпитьки, києво-Святошинського району київської області на земельну ділянку, яка належала [PERSON] станом на 1977 р. Відповідно до вищевикладеного, фактично у користуванні [PERSON] перебувала земельна ділянка під забудову, площею 0,07 га., спірний проїзд загального користування не використовувався [PERSON]. Паркан по межі [PERSON] та проїздом не має отворів для проходу з її боку. Крім того, як пояснила представник [PERSON], остання протягом більше, як двадцяти років має вади опоно-рухового апарату, а тому пояснення її представника про те, що [PERSON] на проїзді загального користування висаджувала квіти, оцінюється судом критично. Згідно з п. «в» .1 ст.81 Земельного кодексу України (в редакції на момент приватизації земельної ділянки [PERSON]П.), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації ділянок, що були раніше надані їх у користування. Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки чи комунальної власності у власність відповідно до своїх повноважень. Частина земельної ділянки, приватизованої [PERSON], а саме: частина, відведена під проїзд, шириною по фасаду 4 м та довжиною 30 м, ніколи не надавалась їй у користування, не перебувала у її користуванні, а тому не могла бути приватизованою нею на підставі ст..118 Земельного кодексу України. Вказане підтверджується рішенням ХІХ сесії Шпитьківської сільради 5-го скликання 2-ге пленарне засідання від 09.10.2009 року «Про надання дозволу на розробку документації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Шпитьки по вул.Нова, 45 [PERSON]», яким вирішено надати дозвіл на розробку технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,07 га в с.Шпитьки по вул.Нова, 45 [PERSON]п. та за заявою [PERSON] від 14.12.2009 року на ім.»я начальника управління земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області «Про оформлення та видачу державного акта на право власності на земельну ділянку», у якій [PERSON] просила на підставі рішення ХІХ сесії Шпитьківської сільської ради 5-го скликання 2-ге пленарне засідання від 09.10.2009 року, оформити та видати державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва житлового будинку, господарських будівель і спору, площею 0,07 га, яка розташована за адресою: с.Шпитьки, вул.Нова, 45. Оскільки земельна ділянка, площею 0,012 га, на якій було організовано проїзд, не надавалася у користування відповідача, не перебувала у її користування, то оскаржуване рішення є таким, що се перчить п. «в» ч.1 ст.81, ч.1 ст.118 Земельного кодексу України, а тому є незаконним. На момент прийняття оскаржуваного рішення, зазначена частина земельної ділянки перебувала у загальному користуванні, оскільки рішення 1988 року про передачу позивачеві у користування земельної ділянки не скасовано, не змінено і не визнано недійсним фактичне користування позивача проїздом сторонами не оспорювалось. Таким чином, позивач був і є законним користувачем вказаної земельної ділянки. Відповідно до ч.5 ст.116 Земельного кодексу України , які перебувають у користуванні громадян, передаються у власність за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Тобто, імперативно встановленою передумовою ухвалення оскаржуваного рішення є припинення права позивача на користування земельною ділянкою, площею 0,012 га для проїзду та зміну призначення земельної ділянки, як проїзду загального користування. Ст.41 Земельного кодексу України надає вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою. Позивач не відмовлявся від користування зазначеною частиною земельної ділянки, її цільове призначення не змінювалось в установленому законом порядку, позивач не порушував екологічні вимоги та цільове призначення при користуванні земельною ділянкою. Право користування позивачем зазначеною частиною земельної ділянки не було припинено. Оскільки оспорюваним [PERSON] рішенням передано відповідачу у власність земельну ділянку, якою користувався позивач, то оскаржуване рішення суперечить ч.5 чт.116 Земельного кодексу України, а тому є незаконним. Відповідно до ст..155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Протягом розгляду справи відповідач по справі, точно знаючи, що земельна ділянка передана їй у власність, є спірною, [PERSON] відчужила права на цю ділянку подарувала її своїй дочці [PERSON]. Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 05.09.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за № 4619, [PERSON] отримала у дар від [PERSON], земельну ділянку з кадастровим номером 3222488201:01:015:0163, площею 0.0817 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, до складу якої входить також земля, площею 0.012 га. яка перебуває у користуванні позивача. Відповідач, [PERSON] набула право власності на вищезазначену частину земельної ділянки незаконно - на підставі неправомірного рішення Шпитьківської сільської рад і виданого відповідно до вказаного рішення державного акту на право власності на земельну ділянку. Факт незаконності набуття [PERSON]ГІ. права власності на частину земельної ділянку виключає саму можливість передачі у дару нок, відчуження права власності на то землю іншій особі на законних підставах. Відповідно до пункту 26 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам необхідно мати на увазі, що купівля-продаж, рента, дарування, застава, самовільний обмін земельних ділянок землекористувачами, у тому числі орендарями, а також угоди, укладені власниками землі з порушенням встановленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, відповідно до статті 210 ЗК України повинні визнаватися недійсними - із наслідками, передбаченими відповідними статтями ЦК України. Оспорюваним правочином порушені права позивача як користувача земельної ділянки, у зв»язку з чим такий правочин згідно ч. З ст. 215 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Вимога про визнання недійсним вищевказаного договору дарування земельної ділянки є похідною від вимоги про визнання незаконним (недійсним) рішення Шпитьківської сільської ради від 25 жовтня 2011 року та виданого на підставі даного рішення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] Визнання недійсними рішення Шпитьківської сільської ради від 25 жовтня 2011 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0817 га в с. Шпитьки по вул. Нова. 45 та виготовлення державного акту на право приватної власності на землю гр. [PERSON] та державного акту на право власності на земельну ділянку визначає їх недійсність з моменту їх видачі і вони не створюють правових наслідків, відтак, оспорюваний договір дарування підлягає визнанню судом недійсним як такий, зміст якого суперечить вимогам цивільного законодавства. У зв'язку із недійсністю державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 505358, виданий 17 жовтня 2012 року, [PERSON] не набула право власності па земельну ділянку площею 0,0817 га, кадастровий номер 3222488201:01:015:0163. Відтак. [PERSON]П не мала права розпоряджатися ними. Договір дарування укладений із [PERSON] суперечить ст.ст. 317. 319. 325. 328 ЦК України та повинен бути визнаний недійсним. Викладені вище обставини повністю підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON]. [PERSON]. [PERSON]. Зокрема, свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач є його сусідом. У [PERSON] забрали землю, якою ніхто інший не користувався, крім позивача та сім»ї свідка. У них була домовленість, що позивач буде пропускати сім»ю свідків через прохід по своїй землі. Свідок зазначив, що бачить Бориса, співмешканця [PERSON] П П., який вже там років 15 мешкає, [PERSON] не знає, коли й бачив, то разів 5 з 1984 року. Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] надана земельна ділянка 7 соток. Сусіди [PERSON] передали для проїзду [PERSON] Г1.Г. 1 сотку. По сьогоднішній день позивач користується нею. Стовпи та сітка залишились з того часу. Свідок був головою виконкому сільради з 1982 по 1989 рр.. За цей час ні [PERSON], ні [PERSON] не звертались щодо цієї ділянки та не користувались нею. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що покійна [PERSON] залишила позивачу 1 сотку, якою він користувався та де стояли стовпчики ще 80-х років. Зараз сусідка не дає позивачу спокою. [PERSON] дали землю. свідчень свідка, десь у 19 88 році. Там все життя була дорога. Біля земельної ділянки позивача свідок отримала земельну ділянку для сина, який побудував там будинок та згодом продав. [PERSON]ГІ. ніколи не користувалась цим проїздом. Раніше це була земля [PERSON]. [PERSON] дали 7 соток під забудову. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволенні позову в повному обсязі. Зважаючи на виїценаведене, відповідно до ст.ст. 1 16, 1 18, 141, 152, 155, 210 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 317, 319, 325, 328, 393, 396 ЦК України,

Outcome: approved