Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

в позові вказано, що позивач в 08/10/2014 році надав відповідачці позику в сумі 5000 гривень, які відповідач зобов`язалась повернути протягом півтора року в сумі 15000 гривень, платежами по 1000 гривень щомісячно, починаючи з 10/11/2014 по 10/05/2016. Через місяць від отримання позики відповідач повідомила про потрапляння доньки в ДТП та неможливість повертати позику на умовах домовленості; відповідач погодився на отримання позики в кінці визначеного сторонами строку. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача 15000 гривень позики, 1350 гривень 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, судовий збір. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, що в ньому зазначені та надав перед судом пояснення про те, що 08/10/2014 році надав відповідачці позику на початок і розвиток її бізнесу в сумі 5000 гривень, які відповідач зобов`язалась повернути у разі успіху її бізнесу якнайшвидше в строк три місяці, а у разі неуспіху її бізнес ідеї платежами по 1000 гривень на протязі півтора року з початком платежу 10/11/2014. Через місяць від отримання позики відповідач повідомила про потрапляння доньки в ДТП та неможливість повертати позику на умовах домовленості; відповідач погодився на отримання позики в кінці визначеного сторонами строку. Відповідач не з`явилась в судове засідання. Судом встановлено наступні обставини. Позивач подав суду оригінал документу під назвою «Договір» у формі розписки, здійсненої від імені відповідачки, в якому відповідач вказала, що отримала від позивача 5000 гривень і зобов`язується повернути позику щомісячно протягом півтора року з початком платежу 10.011.2014. Інші умови договору визначено наступним текстом: «Приневиконані вищенаписаного договірануліровца. Всясума виртаца. проценти сумиборгу не враховеца». При цьому передостаннє слово «не» закреслено. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, відповідно до ст. 1046 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Отже за договором позики від 08/10/2014 відповідач зобов`язана повернути позивачу отримані від нього грошові кошти в сумі 5000 гривень. В ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім цього відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні позивач надав перед судом пояснення про те, що проценти за договором сторін нараховано ним та підлягають сплаті саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що розрахунок процентів ним здійснено за період саме: з 10/05/2016 по грудень 2018 включно. Так період з 10/05/2016 по грудень 2018 складають 31 місяць. 3% річних від 5000 гривень складає 150 гривень. Сума в розмірі 150 гривень помножених на 31 місяць складає 4650 гривень. Однак позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 1350 гривень 3% річних за період 10/05/2016 по грудень 2018. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже в судовому засіданні в усних поясненнях та в письмовій позовній заяві позивач просив суд про стягнення з відповідача процентів саме в сумі 1350 гривень. В ч. 3 ст. 49 ЦПК України вказано, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Отже змінити предмет або підстави позову можна виключно в письмовій заяві, яку може бути подано до закінчення підготовчого засідання. Таких дій щодо розміру процентів позивач не здійснив. Правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 15000 гривень позики замість 5000 гривень позивач перед судом не довів. Однак в ст. 12 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому відповідно до п. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже на відповідача покладаються негативні наслідки нездійснення дій щодо спростування позову. При цьому на позивача покладаються негативні наслідки не доведення ним правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 15000 гривень позики замість 5000 гривень, які безпосередньо було передано позивачем та отримано відповідачем саме в якості позики. Так в судовому засіданні позивач надав перед судом пояснення про те, що домовленість сторін полягала в наданні позивачем відповідачці позики в сумі 5000 гривень, які вона повинна була повернути платежами по 1000 гривень в строк 3 місяці. Однак на неодноразові запитання суму про те, яка форма обчислення забезпечує отримання суми в 5000 на підставі трьох платежів по 1000 позивач перед судом не пояснив. Натомість позивач надав перед судом пояснення про те, що на час укладення договору сторонами не погоджувалось повернення позики в сумі 15000 гривень; розмір претензії включає розмір процентів, які за договором не визначені, а проценти нараховано за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином подвійний розмір процентів або одночасно кілька правових підстав для нарахування процентів позивачем також перед судом не доведено. Також позивач надав перед судом пояснення про те, що розписка відповідачки під назвою «договір» посвідчує укладення між сторонами саме договору позики, отже будь-яка інша правова природа суми в 5000 гривень, як тільки в якості позики, перед судом не доведена. При цьому позивач надав перед судом пояснення про те, що обчислена ним сума в 15000 гривень є саме розміром позики, а не будь-яким іншим платежем за будь-якою іншою договірною формою. Отже сторони не довели перед судом укладення змішаного договору, який би містив умови інших договірних форм. Крім цього пояснення позивача в судовому засіданні полягали в обґрунтуванні належності договору сторін до еквівалентних, а не алеаторних договірних форм, що у свою чергу не надало можливості встановити застосування до спірних відносин сторін будь-яких інших правил про регулювання договірних відносин, крім як за ст. 1046 ЦК України. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial