Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

В позовні заяву позивач вказала, що з відповідачем вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року по січень 2018 року. [INFO] року [PERSON] народила дочку [PERSON]. При реєстрації народження дитини [PERSON] заяву про визнання батьківства не подавав і запис про народження в свідоцтві про народження дитини був зроблений зі слів матері у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. На теперішній час [PERSON] фактично визнає себе батьком дитини. На підставі вищевикладеного позивач просить суд, визнати відповідача - [PERSON], [INFO], який народився в с. Маячка Василівського району Запорізької області, громадянина України, батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Внести зміни до актового запису про народження № 5 від 3 травня 2007 року, складеного Бурчацькою сільською радою Михайлівського району Запорізької області на [PERSON], [INFO], змінивши прізвище дитини «[INFO]» на «[INFO]», змінити запис про батька дитини: замість [PERSON] записати батьком дитини [PERSON], громадянина України, а також просила стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, визнає, що саме він є батьком малолітньої [PERSON] [INFO] року народження і не заперечує проти стягнення з нього аліментів на її утримання. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності, просять вирішити спір на розсуд суду. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що прживають по сусідству із [PERSON], їм відомо, що з 2006 по 2018 рік до [PERSON] часино приїжджав [PERSON], вони проживали разом, у 2007 року [PERSON], народила дочку [PERSON]. Дівчинка називає [PERSON] батьком. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, враховуючи такі обставини. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.13 ч.1,2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини щодо батьківства дитини, які регулюються Сімейним кодексом України. Так, позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року. [INFO] року [PERSON] народила дочку [PERSON]. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00014755682 від 25 листопада 2014 року, в актовому записі про народження № 05 від 3 травня 2007 року, батьком дитини - [PERSON], [INFO], зазначений - [PERSON], відомості про якого було внесено за заявою матері, відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяв батьків, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Таким чином, було встановлено, факт батьківства відповідача [PERSON], підтверджується матеріалами справи, та поясненнями свідків. Крім того, згідно довідки про склад сім'ї № 260 від 23 лютого 2018 року, виданої Бурчацькою сільською радою Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS], та має склад сім'ї: дочка - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач не довів обставин, які б вказували на неможливість сплати аліментів. Вимоги позивачки в повному обсязі підтверджуються довідкою про те, що дитина знаходиться в неї на утриманні. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved