Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дочки не надає, в зв`язку з чим [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на утримання їхньої дочки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, однак направила заяву у якій вимоги позову змінила, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дочки Ілони аліменти в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву у якій проти змінених позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно доведено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а. с. 4), яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а. с. 7). Відповідач добровільно свого законного обов`язку по утриманню дитини не виконує, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обов`язку по утриманню малолітньої дитини, чим порушує її майнові права, то на користь позивачки з нього необхідно стягувати аліменти, які суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved