Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

В позові [PERSON] вказала, що відповідач [PERSON], з яким вона розірвала шлюб та проживає окремо з спільною дитиною [PERSON], [INFO], неправомірно не надає згоди на виїзд вказаної дитини з матір'ю за межі України під час канікул для відпочинку та оздоровлення. Відповідач ставить умову про відмову від вимог по заборгованих аліментах. Просила суд рішенням суду надати дозвіл на оформлення проїзного документа дочці на виїзд за межі України для здійснення короткотермінових поїздок у будь- яку країну світу без згоди батька та надати дозвіл виїзду дочці за межі України для здійснення короткотермінових поїздок у будь- яку країну світу без згоди батька у супроводі матері, або інших осіб, уповноважених матір'ю дитини. В судовому засіданні позивач та її представник уточнили позовні вимоги. Просили суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу для неповнолітньої до її повноліття, на виїзд за межі України в Демократичну Народну Республіку Алжир, до громадянки [PERSON] ([PERSON]), яка проживає в м. Алжир, за адресою [ADDRESS] для здійснення короткотермінової поїздки для оздоровлення неповнолітньої в період весняних, або літніх канікул без згоди батька [PERSON], тобто з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2015 року. А також надати дозвіл виїзду неповнолітній за межі України, в Республіку Алжир, для здійснення короткотермінової поїздки в вищевказану країну, приймаючою стороною якої є громадянка Демократичної Народної Республіки Алжир [PERSON] ([PERSON]), яка проживає в м. Алжир, за адресою [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] в період з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2015 року. Також просила застосувати негайне виконання рішення суду в частині видачі дитині проїзного документа. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Не надає дозвіл який просить позивач, так як позивач не надала йому документів на підтвердження того, що [PERSON] працювала в м. Києві і є доброю знайомою позивача, а тому не переконала його, що з дитиною нічого поганого не трапиться під час поїздки. Також не довела, що дитина хворіє. Треті особи не з'явились в судове засідання. Судом встановлено слідуюче. Стаття 12 ЗУ « Про охорону дитинства» передбачає слідуюче. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст..150 ч.2 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Сторони спору розірвали шлюб 30.03.2012 року згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30.03.2012 року. Цим рішенням також визначено, що після розірвання шлюбу спільна дочка [PERSON], [INFO] проживає з позивачем. Відповідач [PERSON], неправомірно не надає згоди на виїзд вказаної дитини з матір'ю за межі України під час канікул для оздоровлення та на оформлення проїзного документу для неповнолітньої. Відповідач ставить умову про відмову позивача від вимог по сплаті аліментів. Вказане підтверджується повідомленням про наявність на примусовому виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочки, СМС - повідомленням з телефона відповідача на телефон позивача під час розгляду справи в суді про необхідність компромісу по справі і відмову позивача від інших матеріальних благ. Згідно ст..313 ч.3 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років , має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст..4 ч.2 ЗУ « Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну « оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно п.18 постанови КМ України №231 від 31.03.1995 року «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення « оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей),а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Тому слід надати дозвіл на оформлення проїзного документу для неповнолітньої [PERSON] [INFO], до її повноліття, на виїзд за межі України в Демократичну Народну Республіку Алжир, до громадянки [PERSON] ([PERSON]), яка проживає в м. Алжир, за адресою [ADDRESS] для здійснення короткотермінової поїздки для оздоровлення неповнолітньої в період весняних, або літніх канікул без згоди батька [PERSON], тобто з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2015 року. Також надати дозвіл виїзду неповнолітній [PERSON] [INFO] за межі України, в Республіку Алжир, для здійснення короткотермінової поїздки в вищевказану країну, приймаючою стороною якої є громадянка Демократичної Народної Республіки Алжир [PERSON] ([PERSON]), яка проживає в м. Алжир, за адресою [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] у супроводі матері [PERSON] в період з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2015 року. Посилання відповідача на те, що позивач не надала документів на підтвердження того, що [PERSON] працювала в м. Києві і є доброю знайомою позивача, а тому не переконала його, що з дитиною нічого поганого не трапиться під час поїздки суд оцінює критично, так як СМС - повідомленням з телефона відповідача на телефон позивача під час розгляду справи в суді про необхідність компромісу по справі і відмову позивача від інших матеріальних благ підтверджується, що відповідач погодиться дати дозвіл на виїзд дитини за межі України при умові відмови позивача від вимог по сплаті аліментів. Також суд враховує, що дитина виїжджатиме за межі України в супроводі матері. Також випискою з медичної документації на дитину підтверджується, що дитина хворіла на різні захворювання. В частині вимог застосувати негайне виконання рішення суду в частині видачі дитині проїзного документа слід відмовити відповідно до ст..367 ЦПК України, так як не передбачено негайне виконання у вказаній справі. Тому позов задоволено частково.

Outcome: approved