Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 28 липня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/2184/82/1427, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 22000 доларів США строком на 120 місяців, із сплатою 14,00% річних за користування кредитом, а [PERSON] в свою чергу зобовязалась здійснювати повернення кредиту щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами розмірі згідно графіку погашення платежів. В забезпечення належного виконання зобовязань, 28 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №014/2184/82/1427, за умовами якого, поручитель взяв на себе зобовязання з повернення кредитних коштів, неустойки, відсотків. Однак, позичальник [PERSON] за кредитним договором, взятих на себе зобовязань не виконала, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором №014/2184/82/1427 від 28 липня 2008 року в сумі 16054,20 доларів США, що еквівалентно 353117,67 грн. 69 коп. та понесені судові витрати. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2015 року позов задоволено. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.06.2016 року заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не зявлась подала, заяву про слухання справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день та час судового розгляду повідомлялися в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести повторне заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договорів №014/2184/82/1427 в сумі 22000 доларів США строком на 120 місяці, із сплатою 14,00% річних за користування кредитом. В забезпечення належного виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, 28 липня 2008 року було укладено договір поруки №014/2184/82/1427 між ВАТ «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON] за п.2.2. яких поручитель взяв на себе зобовязання відповідати по борговим зобовязанням боржника, які виникають з умов кредитного договору. Відповідачі взяті на себе зобовязання виконували не належним чином, внаслідок чого їх заборгованість перед банком відповідно до розрахунку станом 15 липня 2015 року становить 16054,20 доларів США, з яких 11730,33 доларів США заборгованість по тілу кредиту, 1166,19 доларів США заборгованість по відсоткам, 3157,68 доларів США пені. Дані обставини підтверджуються кредитним договором №014/2184/82/1427 від 28 липня 2008 року, договором поруки № 014/2184/82/1427 від 28 липня 2008 року, розрахунком розміру заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості позичальник [PERSON] припинила погашення кредиту з грудня 2014 року. В квітні 2015 року банком направлено відповідачам вимогу про дострокове погашення кредиту у повному обсязі протягом 60 днів з дати вимоги, яка залишена відповідачами без реагування. Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. В силу ст.554 ч.ч.1, 2 цього Кодексу у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно п. 9.1 Договору - у випадку порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом більше ніж на три банківських дня, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 3 статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату слати. Відповідно до п. 16.7 кредитного договору до всіх правовідносин, повязаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки. Станом на 15.07.2015 року позичальнику [PERSON] нараховано пеню в національній валюті по курсу НБУ на дату сплати в сумі 69454,26грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконала у визначені строки зобовязання з повернення грошових коштів ПАТ «[PERSON] Аваль», яке відповідно до умов кредитного договору вправі достроково стягнути солідарно із [PERSON]. [PERSON] неповернутий кредит, проценти за користування коштами в сумі 12896,52 доларів США, що еквівалентно 283663,41 грн., а також 69454,26грн. пені. Судові витрати по справі становлять 3531 грн. 18 коп. і розподіляються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved