Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що він в 2010 році самочинно збудував гараж на земельній ділянці Прилуцької міської ради, за адресою [ADDRESS]. Після закінчення будівництва КП «Прилуцьке МБТІ» провело технічну інвентаризацію об'єкта будівництва та виготовило технічний паспорт на нього. На початку будівництва гаражу земельна ділянка не була відведена для будівництва, а також були відсутні документи, які б дали позивачу право здійснювати будівельні роботи. Рішення Прилуцької міської ради від 29 грудня 2011 року позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0028га, розташовану за адресою [ADDRESS], для будівництва та обслуговування індивідуального гаража та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, який підтверджує його право власності на земельну ділянку, на якій самочинно збудовано гараж. 12 березня 2014 року інженером технічного нагляду було складено Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, згідно якого встановлено відповідність гаража [ADDRESS], вимогам надійності і безпечної експлуатації, та можливість його безпечної експлуатації. В подальшому позивач звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області із заявою та пакетом документів про прийняття в експлуатацію гаражу [NUMBER] кооперативу «Центральний і К». Одна к йому було відмовлено через закінчення строків здачі в експлуатацію самочинів. Позивач посилаючись на те, що йому вже передано у приватну власність земельну ділянку, на якій було самочинно збудовано спірний гараж і згідно Звіту про проведення технічного обстеження об'єкта він відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, а тому позивач і просить суд визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги згідно вищевикладених обставин, крім того пояснив, що він являється фактичним власником гаража і використовує його за призначенням. Представник відповідача Прилуцької міської ради, що діє за довіреністю, у судове засідання не з'явився, в справі є його заява, згідно якої він просить справу розглядати за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти визнання права власності за позивачем на гараж. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст.ст. 328, 331, 376 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостроєне нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на зімельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленному порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. У судовому засіданні встановлено, що позивачем [PERSON] в 2010 році самочинно збудовано на земельній ділянці без належного дозволу за адресою [ADDRESS], гараж площею забудови 27,1 кв.м., який за результатами обстеження та оцінки технічного стану конструкцій дефектів та пошкоджень, що перешкоджали б нормальній експлуатації не мають (а.с.10-14). Згідно Державного акту на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] на підставі рішення Прилуцької міської ради від 29.12.2011 року, підтверджується, що він є власником земельної ділянки площею 0,0028 га., розташованої в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального гаража. Таким чином, з урахування вищевказаного та за умови надання земельної ділянки у встановленному порядку особі під уже збудоване нерухоме майно, підлягає визнанню право власності за позивачем на нерухоме майно, яке самочинно збудовано за вищевказаною адресою. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 331, 376 ЦК України, та,

Outcome: approved