Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

В провадженні суду перебуває означений позов. На обґрунтування сторона позивача зазначає про незаконність винесеної нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було взято до уваги рішення суду, змістом мотивувальної частини якого було чітко встановлено, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та має право на спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та спадкодавця [PERSON] з 24 жовтня 2018 року та враховуючи період з якого [PERSON] перебувала у шлюбі із померлим [PERSON] з 1989 року по 23.10.2018 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, безперечно надає право позивачці [PERSON] спадкувати за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємцю четвертої черги за законом. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просить вимогу задовольнити. Представник відповідача не скористався процесуальним правом надати заяву по суті мотивований відзив на позов. Поряд з тим представник відповідача надав суду усні пояснення, змістом яких просив врахувати, що в нотаріуса були відсутні підстави видавати позивачці свідоцтво про право на спадщину, оскільки в резолютивній частині рішення суду відсутня згадка про спільне проживання спадкоємця з спадкодавцем більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Заслухавши пояснення та дослідивши докази судом встановлено наступні обставини. У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №230/2019, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] про прийняття спадщини від 06 червня 2019 року за №710. 06 червня 2019 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за №711. 04 жовтня 2019 року [PERSON] подав заяву про відкликання заяви №710 від 06.06.2019 року. 04 жовтня 2019 року [PERSON] подав заяву про відкликання заяви №711 від 06.06.2019 року. 04 жовтня 2019 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини №1080. 07 жовтня 2019 року, позивачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за №1087. За результатом розгляду заяви [PERSON] від 07.10.2019 року, [PERSON] , державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори, винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2021 року №219/02-31. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Домамирицької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області 01.06.2019 року. [PERSON] та позивачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1989 року по 23 жовтня 2018 року. 23 жовтня 2018 року зареєстрований шлюб був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . 23 жовтня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі №607/17891/19, ухвалено рішення відповідно до якого, заяву [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , Тернопільська районна державна нотаріальна контора, Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволено. Встановлено юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , проживала разом із [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 24.10.2018 року по 30.05.2019 року. Орім цього, в мотивувальній частині цього ж рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в ході розгляду справи №607/17891/19, було встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та має право на спадкування на підставі ст. 1264 ЦК України. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та спадкодавця [PERSON] з 24 жовтня 2018 року та враховуючи період з якого [PERSON] перебувала у шлюбі із померлим [PERSON] з 1989 року по 23.10.2018 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, надасть право заявнику [PERSON] спадкувати за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємець четвертої черги за законом. Таким чином, факт проживання [PERSON] однією сім`єю із померлим [PERSON] більше п`яти років у період з 1989 року по час смерті [PERSON] 30.05.2019 року, встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року у справі №607/17891/19, та, відповідно, не підлягає доказуванню на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Поряд з тим, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю., винесено спірну Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 лютого 2021 року №219/02-31. Відмова державного нотаріуса у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] обґрунтована тим, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року у справі №607/17891/19, встановлено юридичний факт, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період лише з 24.10.2018 року по 30.05.2019 року, тобто менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Окрім цього, на звернення позивачки, 05.06.2020 року нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори було надане окреме письмове роз`яснення №745/02-14, в останньому абзаці якого зазначено, що факт встановлений юридичний факт спільного проживання має бути викладений саме в резолютивній частині рішення суду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи, що спадкоємці першої черги [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, а спадкоємців другої та третьої черги немає, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Статтею 50 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Частиною 2 ст.\~16\~ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, є визнання права, припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 ЦПК України). Відтак, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , однак державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори позбавила її можливості реалізувати свої спадкові права. З огляду на наведене Суд приходить до переконання, що державним нотаріусом помилково заперечено факт перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі у період з 1989 року по 23.10.2018 року, та обставини встановлені Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року у справі №607/17891/19. Також суд вважає протиправним, оскільки це не ґрунтується на законі, висновок нотаріуса про те, що встановлений юридичний факт спільного проживання більш ніж п`ять років, має бути обов`язково викладений саме в резолютивній частині рішення суду: в порядку окремого (непозовного) провадження Судом розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження їх наявності або відсутності для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав. У справі №607/17891/19 особа звернулася за встановленням факту спільного проживання сімєю без реєстрації шлюбу у період з 24.10.2018 року по 30.05.2019 року, й цей факт встановлено в резолютивній частині рішення суду період же за якого [PERSON] перебувала у шлюбі із померлим [PERSON] , з 1989 року по 23.10.2018 року, доведений документально і не був окремим предметом судового розгляду, а відтак був лише врахований для висновку суду в мотивувальній частини для визначення наявності правових підстав стверджувати, чи має позивачка спадкувати за законом, як особа, котра проживала спільно з спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, вирішуючи заяву, в мотивувальній частині рішення Суд відзначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та спадкодавця [PERSON] з 24 жовтня 2018 року та враховуючи період з якого [PERSON] перебувала у шлюбі із померлим [PERSON] з 1989 року по 23.10.2018 року, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, надасть право заявнику [PERSON] спадкувати за законом, а тому проблемою саме нотаріусів є невміння чи небажання читати мотивувальні частини «фактових» рішень судів, обмежуючись, на власний розсуд, врахуванням лише змісту резолютивних частин процесуальних документів . Насамкінець Суд наголошує, що спірна постанова нотаріуса не є явно необґрунтованою, однак, враховуючи вище встановлені обставини справи та те, що державний нотаріус помилково відмовив у вчиненні нотаріальної дії, слід дійти висновку, що постанова є незаконною. А тому права [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , підлягають захисту шляхом визнання незаконною та скасування Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2021 року за №219/02-31. Поряд з тим, вимога про зобов`язання державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , до задоволення не підлягає, оскільки суд не може вирішувати замість нотаріуса та зобов`язувати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, адже такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до ЗУ «Про нотаріат». Подібного правового висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 01.03.2021 року у справі №437/1878/19. На підставі наведеного,

Outcome: partial