Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 04 листопада 1999 року між ним та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав в останніх житловий будинок № 4 по вул. Сапєгіна в м. Вознесенську Миколаївської області. В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за № 705, разом з тим покупець зареєстрував право власності щодо придбаного майна в КП Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації. Нотаріально договір сторони не посвідчували. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавці передали покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В 2016 році [PERSON] дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин, а тому позивач просив суд визнати такий договір дійсним. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, проте через канцелярію суду останній надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, судом відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим розглянути справу в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 04 листопада 1999 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок № 4 по вул. Сапєгіна в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі про що в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис №705. Нотаріально договір сторони не посвідчували. В 2016 році [PERSON] дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном. В той же час нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе з об'єктивних причин (відповідачі ухиляються від посвідчення, право власності щодо придбаного майна зареєстроване за позивачем). Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved