Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

В позові до суду [PERSON] (далі-позивач) просив визнати незаконним наказ №144-К від 22.06.2015 року про його звільнення, поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі. Свої вимоги мотивував наступним. Відповідно до наказу №59-К від 01.04.2011 року він був прийнятий на роботу в Комунальне підприємство Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі-відповідач). Наказом №144 від 22.06.2015 року позивач був звільнений з посади провідного інспектора з внутрішнього контролю згідно з п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності та штату працівників. Позивач вважає, що його звільнення з роботи є незаконним, оскільки не було згоди профспілки на його звільнення та не було запропоновано йому вакантна посада заступника директора відповідно до його заяви.Також зазначив, що при звільненні не взято до уваги те, що він є членом профкому і його звільнення допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки. В суді позивач підтримав позовні вимоги за обставин викладених вище.Також пояснив, що про майбутнє скорочення його посади був повідомлений відповідачем за два місяці.При зверненні відповідача до профспілки про надання згоди на його звільнення була отримана відмова, що позбавляло відповідача проводити його звільнення.При скороченні його посади не була запропонована вакантна посада заступника директора відповідно до його заяви.Він на практиці може виконувати роботи слюсаря, саме таку посаду запропонував йому відповідач при скороченні, але маючи дві вищі освіти юридичну та економічну відповідач мав би запропонувати йому саме вакантну посаду заступника директора, права та обовязки якого він знає та може виконувати.Щоб не пропонувати йому вказану вакантну посада, дана посада була скорочена.Крім того, при звільненні відповідач не врахував , що він є членом профкому і його звільнення повинно відбуватись з дотриманням вимог ч.3 ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки. Вважає, що його звільнення вчинено із суттєвим порушенням трудового права, зокрема відсутність згоди виборного органу профспілки. Просив суд визнати незаконним наказ про його звільнення з роботи, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що позивач звільнений з дотриманням вимог трудового законодавства. Відповідач звернувся до профспілки з поданням про розірвання трудового договору з позивачем яке одержане останнім 19.05.2015 року.У відповідності до ст.39 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності та ст.43 КЗпП України орган первинної професійної організаціїї повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття.У разі пропуску йього терміну вважається, що профорган дав згоду на розірвання трудового договору. Витяг з протоколу засідання профспілки про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору датований 25.05.2015 року, а відповідачем лист про відмову у наданні згоди на звільнення позивача разом з витягом з протоколу №25 від 25.05.2014 року отримано 02.06.2015 року.Були пропущені терміни, в які профспілка повинна була повідомити відповідача про прийняте рішення, а тому фактично згідно закону профорган надав згоду на розірвання трудового договору з позивачем, згідно п.1 ст.40 КЗпП.Про те, що позивач є членом профкому ніяких відомостей у відповідача не має. Згідно з ч.7 ст.43 КЗпП рішення профспілки про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим, а зазначене у витягу профспілки є незрозумілим та фактично надуманим. При скороченні позивачу була запропонована посада слюсаря аварійно-відновлювальних робіт, від якої він відмовився. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог з Професійної спілки працівників комунального господарства міста Ніжина до суду не зявився.Голова даної профспілки [PERSON] надав суду письмове пояснення, в якому зазначив наступне. Рішенням прийнятим на засіданні профкому роботодавцю відмовлено у наданні згоди на звільнення [PERSON] з підстав відсутності обєктивних причин на проведення скорочення в звязку зі складною економічною ситуацією на підприємстві. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику розгляду судами трудових спорів відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Крім того, 16.06.2015 року у відповідача зявилася вакантна посада заступника директора і з відповідною заявою про переведення на вказану посаду звернувся [PERSON] 17.06.2015 року, але звернення було проігнороване та посада запропонована не була. Відповідно до ст.40 КЗпП звільнення з підстав зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого всиновку. 08.04.2015 року [PERSON] отримав під розпис письмове повідомлення від відповідача про наступне звільнення з посади провідного інспектора з внутрішнього контролю на підставі пункту 1 ст.40 КЗпП України з 15 червня 2015 року у звязку з скороченням чисельності та штату працівників КП Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства.Одночасно відповідач повідомив про неможливість переведення на даний час на іншу роботу у звязку з відсутністю вакантних посад. За вихідним №414 від 18.05.2015 року відповідач направив на імя голови Професійної спілки працівників комунального господарства міста Ніжина [PERSON] подання про розірвання трудового договору з провідним інспектором з внутрішнього контролю [PERSON], яке отримано останнім 19.05.2015 року для передачі (а.с.22). За вихідним №3 від 02.06.2015 року профспілка направила відповідачу листа з повідомленням про відмову у наданні такої згоди та в обгрунтування відмови додала витяг з протоколу №25 засідання профспілкового комітету, яке одержане відповідачем 02.06.2015 року (а.с.7,8). На а.с.42 є протокол засідання профспілкового комітету №25 від 25.05.2015 року в складі: голови профспілки - [PERSON], членів [PERSON], [PERSON], [PERSON] Довідка за підписом голови профспілки працівників комунального господарства міста Ніжина підтверджує, що дійсно [PERSON] є членом профспілкового комітету (виборного органу) профспілки працівників комунального господарства міста Ніжина (а.с.34). При розгляді подання відповідача про розірвання трудового договору зі [PERSON], профспілковий комітет обгрунтував свою відмову (а.с.43). Професійна спілка працівників комунального господарства міста Ніжина внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, дата та номер запису: 21.10.2011 року №10631020000000938, знаходиться за адресою: 16600, м.Ніжин, вул.Червонокозача,5, Чернігівської області, наявне свідоцтво про легалізацію профспілки, обєднання профспілок працівників комунального господарства міста Ніжина №23, наявний Статут професійної спілки працівників комунального господарства міста Ніжина (а.с.52,54,56). 17.06.2015 року за вхідним №234 відповідачу надійшла письмова заява позивача про переведення його на посаду заступника директора, своє прохання позивач мотивував тим, що йому стало відомо про звільнення заступника директора [PERSON] з 16.06.2015 року (а.с.10). Відповідно до наказу за №139-К від 16.06.2015 року відповідач звільнив [PERSON], заступника директора з 16.06.2015 року за власним бажанням у звязку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.70). Відповідно до наказу за №141-К від 16.06.2015 року відповідач вивів з 17.06.2015 року зі штатного розпису Адміністративно-управлінський персонал посаду заступник директора (а.с.71). 22.06.2015 року відповідач направив позивачу письмове повідомлення щодо пропозиції переведення його слюсарем аварійно-відновлювальних робіт (каналізаційні мережі) 3-го розряду дільниці водовідведення, яке одержане позивачем в той же день і від запропонованої посади позивач відмовився (а.с.25). Відповідно до наказу №144-К від 22.06.2015 року позивач був звільнений з посади провідного інспектора з внутрішнього контролю згідно п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності та штату працівників (а.с.4). Відповідно до наказу відповідача за №75-К від 20.03.2015 року внесені зміни до штатного розпису у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників (а.с.20). Відповідно до ст.39 Закону України Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності передбачений порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця. Вказана стаття зазначає, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обгрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обгрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Аналогічна правова норма міститься в ст.43 КЗпП України. З наведеного, суд приходить до висновку, що подання про розірвання трудового договору зі [PERSON] профспілковим комітетом розглянуто відповідно до закону, в пятнадцятиденний строк (з 19.05. по 01.06.2015) і вже 02.06.2015 року відповідач одержав письмову обгрунтовану відмову у ненаданні згоди. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу. Відповідно до ч.3 ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). З наведеного, звільнення позивача проведено без згоди профспілкового комітету, тобто з порушенням ст.ст 43, 252 КЗпП України. Відповідно до ст.40 КЗпП України звільнення з підстав зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Суд вважає, що звернення позивача про переведення на вакантну посаду заступника директора відповідно до його заяви від 16.06.2015 року було відповідачем проігнороване. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкової оранізації, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1). Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Враховуючи наведене, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved