Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON], у межах заяви уточнених вимог від 23.04.2018 року (арк. справи 151), про усунення перешкод останньому у користуванні територією площею 0, 021 га за адресою м. Тернопіль вул.. 15 квітня, на яку встановлено особистий строковий сервітут для розміщення та обслуговування тимчасової споруди згідно Договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 19.07.2016 року, укладеного з територіальною громадою м. Тернополя в особі Тернопільської міської ради, шляхом зобовязання [PERSON] прибрати транспортний засіб Форд Транзит D, д.н.з. [NUMBER] (індивідуальний номер АПТЕКА), та [PERSON] прибрати транспортний засі Шкода Суперб д.н.з. [NUMBER] із вказаної території. На обгрунтування вимог посилається на ту обставину, що 26.04.2013 на шостому скликані тридцять першої сесії Тернопільською міською радою було прийнято рішення № 6/31/99 про укладення договорів сервітуту, зокрема з позивачем по вул. 15 Квітня в м. Тернопіль, площею 0,0201 га. 19 липня 2016 року між Територіальною громадою м. Тернополя, від імені якої діяла Тернопільська міська рада (далі - Власник), та позивачем (далі - Сервітуарій) був укладений Договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (далі - Договір сервітуту). Відповідно до п. 1.1 Договору сервітуту, позивачу встановлено особистий строковий сервітут на територію в м. Тернополі, на якій буде розміщуватись та використовуватись тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності площею 0,0201 га. Згідно п. 1.2 Договору сервітуту, об'єктом особистого строкового сервітуту за цим Договором є територія (об'єкт благоустрою) в м. Тернополі за адресою вул. 15 Квітня площею 0,0201 га., розташування та межі якої зазначено в Додатку до цього Договору. Викопіюванням з оновленого плану міста розташування земельної ділянки, наданої позивачу для обслуговування групи тимчасових споруд за адресою: вул. 15 квітня у м. Тернополі, що є додатком до договору, встановлено місце розташування земельної ділянки, що була передана позивачу. Також ідентифікують земельну ділянку план розташування земельної ділянки, наданої [PERSON] з описом меж й кадастровий план розташування земельної ділянки . Додатковою угодою від 07.04.2017 пункт 2.1 Договору сервітуту був викладений у новій редакції, а саме визначено строк дії Договору з 26 квітня 2017 року по 26 квітня 2018 року. Додатковою угодою від 16.04.2018 пункт 2.1 Договору сервітуту був викладений у новій редакції, а саме визначено строк дії Договору з 26 квітня 2018 року по 26 квітня 2019 року. Проте відповідачі самоправно порушили сервітутне право позивача та в травні 2015 року розмістили належні їм, як приватним особам, транспортні засоби на території дії сервітуту, на якій згідно паспорта привязки групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. На неодноразові вимоги позивача звільнити територію від транспортних засобів, відповідачі не реагують, а тому лише шляхом предявлення негаторного позову у судовому порядку [PERSON] може захистити власне право користування земельною ділянкою. Позивач та його представники в судовому засіданні позов підтримали та просять вимогу задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позов заперечили за безпідставністю, подали мотивані заперечення у письмовій формі (арк.. справи 108-110) змістом котрих просили відмовити позивачу у задоволенні його вимог. Ухвалою суду від 29.06.2017 року (арк. справи 43) відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], третя особа Тернопільска міська рада про зобовязання припинити користування територією спільно до розгляду з первісним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про час і місце судового розгляду. Мотивованого відзиву на позов до суду не направив. Зустрічний позов [PERSON] (арк.. справи 158-162) про визнання недійсним договору сервітуту ухвалою суду від 11.09.2018 року залишено без розгляду. Ухвалою суду від 11.09.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі. Заслухавши пояснення та дослідивши докази судом встановлені наступні обставини. 26.04.2013 на шостому скликані тридцять першої сесії Тернопільською міською радою було прийнято рішення № 6/31/99 про укладення договорів сервітуту, зокрема з позивачем по вул. 15 Квітня в м. Тернопіль, площею 0,0201 га. 19 липня 2016 року між Територіальною громадою м. Тернополя, від імені якої діяла Тернопільська міська рада (далі - Власник), та позивачем (далі - Сервітуарій) був укладений Договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди (далі - Договір сервітуту). Відповідно до п. 1.1 Договору сервітуту, позивачу встановлено особистий строковий сервітут на територію в м. Тернополі, на якій буде розміщуватись та використовуватись тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності площею 0,0201 га. Згідно п. 1.2 Договору сервітуту, об'єктом особистого строкового сервітуту за цим Договором є територія (об'єкт благоустрою) в м. Тернополі за адресою вул. 15 Квітня площею 0,0201 га., розташування та межі якої зазначено в Додатку до цього Договору. Викопіюванням з оновленого плану міста розташування земельної ділянки, наданої позивачу для обслуговування групи тимчасових споруд за адресою: вул. 15 квітня у м. Тернополі, що є додатком до договору, встановлено місце розташування земельної ділянки, що була передана позивачу. Також ідентифікують земельну ділянку план розташування земельної ділянки, наданої [PERSON] з описом меж й кадастровий план розташування земельної ділянки . Додатковою угодою від 07.04.2017 пункт 2.1 Договору сервітуту був викладений у новій редакції, а саме визначено строк дії Договору з 26 квітня 2017 року по 26 квітня 2018 року. Додатковою угодою від 16.04.2018 пункт 2.1 Договору сервітуту був викладений у новій редакції, а саме визначено строк дії Договору з 26 квітня 2018 року по 26 квітня 2019 року. Предметом спору у даній справі є вимога позивача до відповідачів, як приватних осіб, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою територією площею 0, 021 га за адресою м. Тернопіль вул.. 15 квітня, на яку встановлено особистий строковий сервітут для розміщення та обслуговування тимчасової споруди згідно Договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 19.07.2016 року, укладеного з територіальною громадою м. Тернополя в особі Тернопільської міської ради, шляхом зобовязання [PERSON] прибрати транспортний засіб Форд Транзит D, д.н.з. [NUMBER] (індивідуальний номер АПТЕКА), та [PERSON] прибрати транспортний засі Шкода Суперб д.н.з. [NUMBER] із вказаної території. Згідно із частинами першою\~статті 11\~Цивільного кодексу\~України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами. Згідно із частинами другою та третьою статті 78\~ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно із частиною першою статті 116 ЗК\~України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною статтею та статтями118,122 ЗК України. Одним з передбаченим законом способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2\~ст. 16 ЦК України). Відповідно до\~ст. 395 Цивільного кодексу України\~речовими правами на чуже майно є: право володіння, право користування (сервітут), право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право забудови земельної ділянки (суперфіцій). У відповідності до\~ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно ч. 1\~ст. 402 Цивільного кодексу України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до\~ст. 403 Цивільного кодексу України\~сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Зі змісту\~ст. 99 Земельного кодексу України, вбачається, що одним із видів земельного сервітут є право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм). Статтею 98 Земельного кодексу України\~встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Відповідно до п.п. 4.3.1 Договору сервітуту, Сервітуарій має право використовувати встановлений цим Договором особистий строковий сервітут для здійснення підприємницької діяльності на умовах визначених Договором. Отже, оскільки щодо спірної земельної ділянки було встановлено сервітут, така не вибула з володіння територіальної громади, позивач має право обмеженого користування цим обєктом у відповідності до умов договору, укладеного на виконання рішення Тернопільської міської ради. Тобто позивач на законних підставах здійснює обмежене використання земельної ділянки в м. Тернополі за адресою вул. 15 Квітня площею 0,0201 га згідно умов договору. Ці обставини встановлені постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2018 року у справі №876/1778/18, а тому доказування не потребують в силу ст.. 82 ЦПК України, і спростовують заперечення відповідача [PERSON] про самовільне зайняття позивачем спірної земельної ділянки. Позивач зазначає, що відповідачі самоправно порушили сервітутне право позивача та в травні 2015 року розмістили належні їм, як приватним особам, транспортні засоби на території дії сервітуту, на якій згідно паспорта привязки групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. На неодноразові вимоги позивача звільнити територію від транспортних засобів, відповідачі не реагують. Як і поняття «цивільних прав і обовязків», концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному праві: певні інші права та інтереси, які становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Отже, при зясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції. Щоб вирішити питання щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції до конкретної справи Суд повинен зясувати, чи надають обставини справи в цілому заявнику право на самостійний інтерес, який захищається цією статтею. Безперечно майнове право користування земельною ділянкою\~охоплюється концепцію «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, а відтак слід зясувати чи відбулося зі сторони відповідачів втручання у право позивача користування спірною земельною ділянкою та чи було таке втручання здійснене згідно з законом і було виправданим. Належність [PERSON] транспортного засобу Форд Транзит D, д.н.з. [NUMBER] (індивідуальний номер АПТЕКА), та [PERSON] транспортного засобу Шкода Суперб д.н.з. [NUMBER], загалом визнається сторонами справи та інформацією з Єдиного державного реєстру МВС України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав, що зазначені вище транспортні засоби дійсно припарковані по вул. 15 квітня в м. Тернополі на земельній ділянці, котра межує з земельною ділянкою на котрій розташований комплекс споруд по вул. 15 квітня, буд. 3 а в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Відповідач зазначає, що через спірну земельну ділянку, на котрій [PERSON] встановлює свої тимчасові споруди, проходить прохід до земельної ділянки відповілача [PERSON] Проте [PERSON] заперечує розташування транспортних засобів саме на спірній земельній ділянці, оскільки наявними у справі доказами відсутнє ствердження чітких меж та кадастрового номера ділянки. Викопіюванням з оновленого плану міста розташування земельної ділянки, наданої позивачу для обслуговування групи тимчасових споруд за адресою: вул. 15 квітня у м. Тернополі, що є додатком до договору, встановлено місце розташування земельної ділянки, що була передана позивачу. Ця земельна ділянка з однієї сторони межує з автомобільною дорогою загального користування М19 Доманове- Ковель Чернівці Тереблече, котра проходить по вул.. 15 квітня, з іншої сторони частково з земельною ділянкою площею 0, 1369 кадастровим номером 6125280600:02:001:4823 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови в с. Байківці по вул.. 15 квітня (переданої в оренду [PERSON] за рішенням сесії Байковецької сільської ради від 05.06.2018 року №666). Також ідентифікують земельну ділянку план розташування земельної ділянки, наданої [PERSON] з описом меж й кадастровий план розташування земельної ділянки, а тому для суду, вочевидь, немає необхідності проведення окремого експертного дослідження з питання заходження на місцевості земельної ділянки навколо котрої виник спір. Оглядом досліджених в судовому засіданні плану розташування земельної ділянки, кадастрового плану розташування земельної ділянки, схеми розташування групи тимчасових споруд та схеми благоустрою групи тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності за адресою м. Тернопіль вул.. 15 квітня, виготовлених КП «Місто», у системному взаємозвязку з наявними у справі фотозображеннями (арк. справи 18, 19), змістом листа управління муніципальної поліції Тернопільської міської ради від 28.11.2017 року №700/19.2 (арк. справи 126), змістом рапорту інспектора поліції від 15.02.2018 року (арк. справи 127) та додаткових фотозображень (арк.. справи 128), дозволяє суду зробити висновок за стандартом доказування «поза розумним сумнівом», що саме на території площею 0, 021 га за адресою м. Тернопіль вул.. 15 квітня, на яку встановлено особистий строковий сервітут для розміщення та обслуговування тимчасової споруди згідно Договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 19.07.2016 року, укладеного з територіальною громадою м. Тернополя в особі Тернопільської міської ради, відповідачі розмістити належні їм автомобілі Форд Транзит D, д.н.з. [NUMBER] та Шкоду Суперб д.н.з. [NUMBER]. Транспортні засоби розташовані на місцині у напрямку спорудження групи, у безпосередній близькості до уже спорудженої однієї тимчасової споруди. При цьому суд наголошує, що намір відповідача [PERSON] використовувати спірну земельну ділянку для заїзду на територію розташування його нерухомого майна, саме по собі не може бути виправданням для обмеження сервітутного права позивача на законне користування земельною ділянкою, площею 0, 021 га за адресою м. Тернопіль вул.. 15 квітня, на яку встановлено особистий строковий сервітут для розміщення та обслуговування тимчасової споруди згідно Договору про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди від 19.07.2016 року. Аналогічно судом не встановлено будь яких правомочностей відповідача [PERSON] на зайняту належним йому транспортним засобом частину спірної земельної ділянки, переданої у сервітутне користування позивачу. В силу приписів\~ст. 152 ЗК України,\~власник земельної\~ділянки або\~землекористувач може\~вимагати усунення\~будь-яких\~порушень його\~прав на\~землю,\~навіть якщо\~ці порушення\~не пов'язані\~з позбавленням\~права володіння\~земельною ділянкою,\~і відшкодування\~завданих збитків;\~захист прав\~громадян та\~юридичних осібна\~земельні \~ділянки здійснюється\~шляхом:\~а)визнання\~прав;\~б)відновлення\~стану земельної\~ділянки,\~який існував\~до порушення\~прав,і\~запобігання вчиненню\~дій,\~ що\~порушують права\~або створюють\~небезпеку порушення\~прав;\~в)визнання\~угоди недійсною;\~г)визнання\~недійсними рішень\~органів виконавчої\~влади або\~органів місцевого\~самоврядування;\~ґ)\~відшкодування заподіяних\~збитків;\~д)\~застосування інших,\~передбачених законом,\~способів. Одним з інших, передбачених законом способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право (п.3 ч.2\~ст. 16 ЦК України). На підставі наведеного,

Outcome: approved