Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття задоволені частково. 23.09.2020 року [PERSON] - адвокат Іскра С.Л. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття. Посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття задоволені частково. Однак під час цього суд не вирішив питання про судові витрати, які позивач [PERSON] понесла при розгляді даної справи, а саме судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривен 40 копійок, витрати на проведення експертного дослідження - 3000,0 гривен та витрати на надання правничої допомоги у розмірі 11 500,0 грн. Вирішивши справу по суті позовних вимог, судом не вирішено питання щодо стягнення з позивача судових витрат на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривен 40 копійок, витрати на проведення експертного дослідження - 3000,0 гривень та витрати на надання правничої допомоги у розмірі 11 500,0 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач у судове засідання з`явився, заявив про необхідність зменшення суми витрат на правничу допомогу адвокатом по справі, у зв`язку із необгрунтованістю. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено, що рішенням від 17 вересня 2020 року вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати в розмірі 3768,0 гривен на сплату судового збору за проведення експертизи. Таким чином питання щодо стягнення судового збору у розмірі 768 гривен 40 копійок та витрат на проведення експертного дослідження - 3000,0 гривен вже вирішено. Відповідно до ч. 2,5, ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Великою Палатою Верховного Суду був зроблений правовий висновок про те, що витрати на професійну правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за межами суду (постанова Великої Палати Верховного Суду по справі №301/1894/17 від 17 жовтня 2018 року). Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК). Щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, то ч. 4 ст. 137 ЦПК передбачає, що він має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Якщо стороною заявлено суму витрат, яка не є співмірною з наведеними вище критеріями, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК). З власної ініціативи суд не вправі зменшувати розмір понесених стороною витрат, тому у випадку, якщо наявні сумніви щодо завищеного гонорару адвокату, адвокат іншої сторони обов`язково має заявити відповідне клопотання. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК). В цьому контексті Верховний Суд зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року). Таким чином, розкладаючі дану заяву по справі суд враховує, що ?суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18); Наявність лише усних заперечень проти заяви про відшкодування судових витрат, за відсутності доказів неспівмірності заявлених стороною витрат на правову допомогу або завищення їх розміру, не може бути підставою для зменшення розміру витрат на правову допомогу. ?відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі №907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі №910/4881/18); ?неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом із позовною заявою не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат На клопотання відповідача про зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу з боку позивача до справи не надходило. Відтак, враховуючи, що позивач підтвердив, понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 9100,0 грн., (які складаються з написання позовної заяви 2400,0 гривен, підготовка адвокатського запиту 1200,0 гривен, аналіз відзиву 1600,0 гривен, представництво адвокатом інтересів 3900,0 гривен), що відповідатиме принципу пропорційності розподілу витрат у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню частково, у справі необхідно ухвалити додаткове рішення про стягнення на користь позивача судових витрат в сумі 9100 (дев`ять тисяч сто) гривень та відмовити у задоволенні вимог, щодо стягнення 2400,0 гривен за проведення адвокатом зустрічі з клієнтом до подачі позову.

Outcome: partial