overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона із відповідачем з 30 грудня 2011 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Станично-Луганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 143. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між ними припинені півроку тому через різні погляди на життя, відсутність взаємоповаги та взаєморозуміння. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати. Просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 08 серпня 2016 року Станично-Луганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 30 грудня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №143. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому задовольняє позов. Згідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України, після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернулася із заявою до суду, в якій вказала, що з відповідачем з 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку. Подружні стосунки не склалися і спільного господарства не ведуть, просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, подружнє життя з відповідачем не склалось, через втрату взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що виникають суперечки у звязку з чим подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить розірвати шлюб, при цьому вказав, що заперечує проти стягнення судових витрат. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 03 березня 2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому, актовий запис №262. Від шлюбу мають доньку Аліну [INFO]. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини, а примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть з лютого 2016 року. За таких обставин сім'ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача. Позивач та відповідач вказали, що спору щодо спільного майна на даний час не має, неповнолітня дитина залишається проживати разом з матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В серпні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними права власності на спадкове майно. Позивачі посилаються на те, що 08.08.2015 року помер їх батько [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Старосидорська (Чапаєва), 95 в м. Хмільник Вінницької області. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Звернувшись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини на користь позивача [PERSON], однак оформити спадщину є неможливим, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] міської ради проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 08.08.2015 року помер [PERSON],\~що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 325453 від 12.08.2015 року (а.с.7). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно житловий будинок загальною площе 78,2 кв.м., житловою площею 61,4 кв., вартістю 181\~173 грн. 00 коп., з господарськими будівлями та спорудами житловий будинок літ. А., веранда літ. а., вбиральня літ. В., сарай літ Б., погріб літ. п/Б., ганок, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2,, що розташований за адресою: вул. Старосидориська (Чапаєва), 95 А м. Хмільник Вінницької області, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок.(а.с.11-12) Відповідно до довідки вуличного комітету № 07-21/1172 від 22.08.2016 року до дня смерті [PERSON] разом із ним по вул. Старосидориська (Чапаєва), 95 А в м. Хмільнику Вінницької області проживав [PERSON] та [PERSON], здійснювали за ним догляд, а після його смерті похоронили та виконали усі ритуальні обряди. Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України,\~ право власності набувається на підставах незаборонених законом.\~ Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлого, вважає можливим задовольнити позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги, позивачі підтримують позовні вимоги, відповідач їх визнав повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.\~ На підставі\~ ст.ст. 328, 1216 1225, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В серпні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на спадкове майно. Позивачі посилаються на те, що 10.05.2012 року помер їх батько - [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами по вул. Садова, № 4 в с. Будків Хмільницького району Вінницької області. На момент смерті спадкодавця позивачі були зареєстровані разом із ним по вул. Садова, № 4 в с. Будків Хмільницького району Вінницької області. Звернувшись до нотаріальної контори для прийняття спадщини позивачам було відмовлено, у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 10.05.2012 року помер [PERSON],\~що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 230281 від 10.05.2012 року (а.с.5). Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за № 4 по вул. Садова, в селі Будків Хмільницького району Вінницької області, вартістю 107254 грн., що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим Хмільницьким АП НВП «ВІЗИТ» 16 червня 2016 року(а.с.7-12) та довідкою Великомитницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 1195 від 16 червня 2016 року.(а.с.14) На момент смерті [PERSON], який був зареєстрований та проживав в [INFO] Вінницької обаласті, разом із ним були зареєстровані та проживали дочка [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], що підтверджується довідкою Великомитницької сільської ради № 1194 від 16.06.2016.(а.с.13) 03.10.2002 року померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 180138. Дані правовідносини регулюються наступним: Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України,\~ право власності набувається на підставах незаборонених законом.\~ Таким чином суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлого, вважає можливим задовольнити позовні вимоги, позивачі підтримують позовні вимоги, відповідачі їх визнали повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.\~ На підставі\~ ст.ст. 328, 1216 1225, 1233, 1268, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 вересня 2011 року у відділі державної РАЦС Чернівецького міського управління юстиції актовим записом № 1661, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, з липня 2016 року вони остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду сімї стало те, що у них різні та несумісні характери, через відсутність взаєморозуміння та спільної думки виникали сварки, які призвели до втрати між ними почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сімї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що на примирення не згідна, так як сімя дійсно розпалась, зберегти її неможливо. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сімя дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, з липня 2016 року вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах, подальше збереження сімї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сімї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в липні 2016 року остаточно припинили подружні відносини, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причинами розпаду їх сім'ї були протилежні погляди на життя та сімейні цінності, відсутність взаєморозуміння та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань з ведення спільного господарства, що приводило до конфліктів, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в звязку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матірю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він не є біологічним батьком вказаних дітей. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про народження а.с.9, 10,11), які відповідно до акту, затвердженого головою Яструбинівської сільської ради від 24.05.2016 року проживають разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] надала письмову зяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причина неявки суду невідома. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про народження а.с.4, 5), які відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої 18.08.2016 року Воронівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області проживають разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 26 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №82. На даний час шлюб розірвано рішенням Чортківського районного суду. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні і вихованні. Відповідач зовсім не цікавиться сином, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, пояснив, що на даний час він не може сплачувати аліменти в такому розмірі, який просить позивачка, оскільки не має постійного місця роботи. За таких обставин просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який зареєстрований 26 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №82. На даний час шлюб розірвано рішенням Чортківського районного суду. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] коштів на утримання сина не дає, хоча відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України як батько зобовязаний утримувати його до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або в твердій сумі. Згідно з ч. 1. ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 цього Кодексу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, який немає постійної роботи, та визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 551 (пятсот пятдесят один) гривень 20 копійок судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18 червня 2010 року, від спільного життя дітей не мають. Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 18.06.2010 року (актовий запис № 361). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 22 червня 1991 року, від спільного життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просила розірвати шлюб. Позивачка надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 22.06.1991 року (актовий запис № 325). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має, сторони вважають подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню.

Outcome: approved