Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві [PERSON] посилається на те, що 12.10.2016 року відповідач [PERSON] взяв у нього в борг кошти в сумі 15000 грн., які зобов'язався повернути, про що дав письмову розписку. 09.11.2016 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення боргу на протязі 30-денного строку, проте станом на 13.12.2016 року відповідач суму боргу йому не повернув. З урахуванням курсу долара США до української гривні станом на 12.12.2016 року - 25,88 грн. за 1 долар США, сума боргу становить 388200 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь борг по договору позики в сумі 388200 гривень, судовий збір у сумі 3882 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду письмову заяву, якою повністю підтримали позовні вимоги та просили суд розглядати справу за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін та представника, на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що 12.10.2016 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 15000,00 грн. Факт отримання коштів та свої зобов'язання по їх поверненню позивачу, відповідач підтвердив власноручно написаною ним письмовою розпискою. Суд вважає, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний суд України у постанові №6-63цс13 від 18.09.2013 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні цих норм. 09.11.2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення позичених коштів в 30-денний строк з моменту отримання даної вимоги, яка згідно повідомлення про вручення поштового відправлення №60200 01751231 вручена адресату 11.11.2016 року. В зазначений в розписці термін відповідач суму боргу позивачу не повернув, на його неодноразові усні та письмові звертання не реагує, тобто порушив свої зобов'язання, які випливають із договору позики. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.1049 ч.1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі зі стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат, а також витрат на правову допомогу. На підставі ст. ст. 526, 530, 533, 625, 1049 ЦК України та

Outcome: approved