Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «ІНДУСТРІАЛБАНК» до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON], згідно якого позивач просить стягнути солідарно з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 545,06 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтуваня позову, позивач покликається на те, що відповідно до укладеного 21 квітня 2006 року кредитного договору № KRА/0800/41/06 [PERSON] отримав кредит в розмірі 8 156,00 (вісім тисячі сто п'ятдесят шість дол. США,00 центів) доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, на строк до 16 квітня 2012 р. включно, на придбання автотранспортного засобу, а саме: автомобіля марки ВАЗ-21104, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з непогашенням боргу згідно графіку за кредитним договором у договірні строки, Банк звернувся до суду і рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2010 року з [PERSON] стягнуто борг в сумі 32 793,55 грн. За рахунок продажу заставного рухомого майна, автомобіля марки ВАЗ-21104, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з прилюдних торгів в процесі виконавчого провадження, частина боргу боржника була погашена, однак рішення суду повністю не виконане, заборгованість по кредитному договору залишається не погашеною. Оскільки, кредитний договір укладено в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки з цього договору виникають саме у сім'ї. Безпосередніми учасниками майнових відносин виступають окремі члени сім'ї, тобто особи, які входять до складу сім'ї. Укладення кредитного договору № KRА/0800/41/06 від 21 квітня 2006 року в інтересах сім'ї підтверджується тим, що відповідач надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на отримання кредитних коштів на споживчі цілі, а також нотаріально посвідчену згоду на передачу рухомого майна (автомобіля), що є у власності подружжя в заставу, при цьому стверджувала, що умови договору попередньо обговорені з її чоловіком та є вигідними для них, що означає укладення договору відповідає спільному волевиявленню та інтересам сім'ї. Оскільки, за кредитним договорм банк передав третій особі грошові кошти у власність, а останні згідно з вимогами ст. 60 СК України стали об'єктом спільної сумісної власності подружжя, то на спірні правовідносини поширюється правило про солідарну відповідальність. Отримані за кредитним договором кошти [PERSON] використав в інтересах сім'ї, а саме придбав для сім'ї автомобіль, тому він разом зі своєю дружиною [PERSON] повині нести солідарну відповідальність за неповернення боргу на підставі норм чинного законодавства України. АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» просить суд, солідарно стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за договором кредитним № KRА/0800/41/06 від 21 квітня 2006 року у розмірі 4 545,06 (чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять)грн., 06 коп., що становить еквівалент 568,63 дол. США по курсу НБУ на 30.10.2013 року та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вомоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задоволити в повному обсязі, стягнути суму заборгованості та витрати на судовий збір. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив, однак подав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких посилається на те, що не є стороною ні кредитного договору, ні договору застави, також договір поруки з останньою не укладався, умови визначені кредитним договором створюють обов'язки лише для його сторін, тому просить в задоволенні позову відмовити. За згодою представника позивача суд проводить заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримавши заперечення проти позову відповідача, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що 21 квітня 2006 року між АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та [PERSON] був укладений договір кредитний № KRА/0800/41/06, відповідно до умов кредитного договору, банк надав третій особі кредит у сумі 8 156,00 (вісім тисячі сто п'ятдесят шість дол. США,00 центів) доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами, на строк до 16 квітня 2012 р. включно, на придбання автотранспортного засобу. Цільове призначення коштів - купівля автомобіля марки ВАЗ-21104, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Кредитний договір було укладено на підставі: заяви - анкети на отримання кредиту, наданої [PERSON] від 17.04.2006 року, заяви про згоду дружини на отримання кредиту від 21.04.2006 року, наданої Банку дружиною [PERSON] - [PERSON] та нотаріально посвідченої згоди дружини [PERSON] - [PERSON] від 21.04.2006 року, про надання згоди чоловіку на отримання кредиту та передачу в заставу рухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності. Отримані кредитні кошти за заявою позичальника [PERSON] від 21.04.2006 року були направлені з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в сумі 8 156,00 дол. США з подальшою видачею коштів з поточного рахунка для продажу через касу банку та використанням отриманої національної валюти на оплату автомобіля згідно рахунку-фактури, що підтверджується банківськими документами. У зв'язку з непогашенням [PERSON] боргу згідно графіку за кредитним договором у договірні строки, Банк звернувся до суду, і рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30.03.2010 року позов Банку було задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути з [PERSON] борг в сумі 32 793,55 грн. За рахунок продажу заставного рухомого майна, автомобіля марки ВАЗ-21104, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з прилюдних торгів в процесі виконавчого провадження, частина боргу боржника була погашена. Вищезазначене рішення суду від 30.03.2010 року станом на 31.10.2013 р. третьою особою не виконане, заборгованість по кредитному договору № КRA/0800/41/06 від 21.04.2006 року залишається не погашеною. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання суми заборгованості і від солідарних боржників. Відповідно до ст. 541, ч. 1, ч.2 ст.543 Цивільного кодексу України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Укладення кредитного договору № КRA/0800/41/06 від 21.04.2006 року в інтересах сім'ї підтверджується нотаріально завіреною згодою відповідача від 21.04.2006 року, про надання згоди чоловіку на отримання кредиту та передачу в заставу рухомого майна, що є об'єктом спільної сумісної власності. За кредитним договором банк передав [PERSON] грошові кошти у власність, які, згідно з вимогами ст. 60 СК України, стають об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Частиною 1 статті 190 ЦК України передбачено, що під майном слід розуміти, окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Таким чином, об'єктом прав спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. За умовами договору, метою отримання [PERSON] коштів у кредит було використання їх у споживчих цілях, а тому боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть солідарно, як позичальник,так і відповідачка, а не тільки той із них, хто підписав кредитний договір, в силу неподільності предмета зобов'язання. Також, в матеріалах справи наявна заява про згоду [PERSON] на отримання її чоловіком [PERSON] кредиту на споживчі цілі для придбання автомобіля та нотаріально посвідчена згода про пердачу рухомого майна (автомобіля), що є у власності подружжя в заставу. Відповідно до ч. 1 ст.543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Отже, виходячи з наведених вище положень закону, встановлених обставин та досліджених доказів є всі підстави вважати про наявність у відповідачки солідарного обов'язку боржника у виконанні зобов'язання, що виникло із кредитного договору. Дослідивши в повному обсязі матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в ромірі 229,40 грн. На підставі наведеного, згідно ст. ст. 526, 527, 541, ч.1, ч.2 ст. 543 ЦК України, ч.3 ст.61, ч. 4 ст.65 СК України,

Outcome: approved