overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 30.06.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 30.06.2007 року, актовий запис № 41, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області (а.с. 3), від даного шлюбу сторони мають дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити (а.с. 24). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 25). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. На даний час в суді знаходиться справа про його розірвання. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 11.04.2012 року відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі - по 273 гривні 30 копійок щомісячно. У зв»язку покращенням матеріального становища відповідача та погіршенням її матеріального становища просить суд винести рішення про зміну розміру аліментів, а саме: стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов визнає повністю. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як встановлено судом, з часу прийняття судом рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, покращилося матеріальне становища відповідача, який працевлаштувався, отримує постійний високий заробіток, та погіршилося матеріальне становище позивача у зв»язку з тим, що дитина, яка перебуває на її утриманні, почала навчатися в школі і розмір витрат на її утримання збільшився, а тому суд рахує за необхідне стягувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів. Зазначила, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 15 червня 2010 року було розірвано. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, працевлаштований, проте матеріальну допомогу на утримання сина не надає протягом останніх п»яти років. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1286 гривень, щомісячно, починаючи з 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в частці від заробітку (доходу) відповідно до чинного законодавства. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1286 гривень, щомісячно, починаючи з 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти в частці від заробітку, оскільки він офіційно працевлаштований. Вказану позивачем суму 1286 гривень сплачувати не взмозі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, працевлаштованим, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Тому, суд вважає, що рішення про задоволення позовних щодо стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та доходів відповідача буде справедливим та відповідає чинному законодавству. За приписом ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Днем пред»явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява подана до суду 28.08.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що з 6 березня 2008 року сторони перебувають у шлюбі .[INFO] року народився син [PERSON] та [INFO] року народилася донька [PERSON] .На даний час сторони проживають окремо, діти знаходяться на утриманні позивачки, однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не бажає, хоча зобов'язаний це робити згідно закону. Відповідач матеріально забезпечений і має таку змогу. Тому просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину і до їх повноліття. В судове засідання позивачка не з»явилася ,надіслала до суду заяву,в якій просить справу розглянути по суті у її відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує у розгляді справи у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча завчасно повідомлявся про час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив постановити у справі заочне рішення. Розглянувши заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи спір про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей суд виходить з заявленого позивачкою розміру аліментів і визначає їх у твердій грошовій сумі в сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 серпня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. 09 вересня 2008 року в цій квартирі за з їхньої згоди був зареєстрований [PERSON] Починаючи з серпня 2013 року [PERSON] почав проживати в іншому місці, проте добровільно знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою не бажає. Тому позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі та представник позивачів [PERSON] позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення позивачів та представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №204 від 05 травня 1993 року (а.с.5). З довідки, наданої КП «ЖРЕУ» №1096 від 13 вересня 2013 року вбачається, що у даній квартирі зареєстровано місце проживання онука позивачів [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. З пояснень позивачів, наданих у судовому засіданні, встановлено, що відповідач є їхнім онуком та проживав у квартирі [ADDRESS], що належить їм на праві власності. З 09 вересня 2008 року [PERSON] проживав в даній квартирі. Проте, починаючи з серпня 2013 року залишив квартиру та почав проживати в іншому місці. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] допустимо визнати таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції, що міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.1,2), вбачається, що при пред'явленні позову до суду [PERSON] та [PERSON] сплатили судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. Пред'явлений ними позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

В серпні 2014 року акціонерна компанія « Харківобленерго» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення (далі ПКЕЕН). Зазначила, що відповідачі проживають за адресою [ADDRESS], який відключений від електроенергії та особовий рахунок за вказаною адресою закритий. В порушення статей 26 і 27 Закону України « Про електроенергію» та пункту 42,48 ПКЕЕН самовільно підключились до мережі електропостачання поза приладом обліку. Вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН складає 1094,53 гривні, які просить стягнути з відповідачів. Надала суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти вирішення справи при заочному розгляді справи. Відповідачі повторно в судове засідання не 'явились без поважних причин, хоча і були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову не надіслали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224- 226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що 20 січня 2014 року представником позивача складено акт № 201117, де в квартирі [ADDRESS], по місцю проживання відповідачів, був виявлений факт самовільного підключення до мережі електропостачання поза приладом обліку ( а.с. 5-6). Сума не облікованої електроенергії внаслідок порушення відповідачем ПКЕЕН складає 2141,79 гривні ( а.с.9). Згідно копії листа АК « Харківобленерго» відповідачі частково сплатили борг за актом в сумі 1047,26 грн ( а.с.7). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що матеріальна шкода завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. При таких даних позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

В серпні 2014 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємоповаги та порозуміння, втрати почуття любові, внаслідок чого у 2011 році фактичні шлюбні відносини були припинені. В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Дитина, [PERSON], буде проживати з нею. Відповідач також не з'явився в судове засідання, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позовну заяву визнає в повному обсязі та просить суд розірвати шлюб з [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 27 лютого 2009 року, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 85. Позивач та відповідач мають дитину - [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 26 серпня 2009 року. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, між ними відсутня взаємна допомога, відбулась втрата почуттів та поваги, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Дані висновки суду засновані на матеріалах справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В серпні 2014 року до суду надійшла позовна заява Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та підігрів води, водопостачання та водовідведення. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] Відповідач отримує послуги з централізованого опалення та підігрів води, водопостачання та водовідведення та щомісячно і своєчасно повинен сплачувати кошти за їх отримання. В результаті не виконання свого обов'язку по сплаті наданих житлово-комунальних послуг у відповідача утворилася заборгованість за період з 01.02.2008 року по 01.02.2014рік в сумі 13 335,88грн., за послуги з централізованого опалення та підігрів води ,та період з 01.01.2011року по 01.02.2014 рік в сумі 2706,20грн., яку позивач просить стягнути на його користь. Також позивач просив стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача Поташкова А.І. в судове засідання не з'явилася, надала суду відповідну заяву про розгляд справи без участі представник позивача , в якому позов підтримала та просила суд його задовільнити. Проти заочного вирішення справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Відносини між сторонами регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення № 630». Відповідно до п. 18 зазначених правил плата за послуги з теплопостачання повинна вноситись щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Інформація про нарахування у вигляді квитанцій відповідачу надавалися щомісячно та своєчасно. У зв'язку з тим, що відповідач від послуг не відмовлявся та постійно ними користується , КП «Броваритепловодоенергія» проводить відповідачу щомісячні нарахування відповідно до тарифів, що затверджені рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради. В порушення вимог ст..ст. 67,68 ЖК України відповідач порушує строки сплати коштів за послуги з централізованого опалення та підігрів води, водопостачання та водовідведення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідачів відповідно до ст..ст.224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з вимогами ст..ст. 66,68 ЖУ України плата за користування житлом обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги . Позивач по даній справі є постачальником послуг з централізованого опалення та підігріву води. За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст..ст. 67,68 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

В серпні 2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк», в обґрунтування якої вказано, що 02.02.2012 року [PERSON], відповідно до укладеного договору № ZRXRRF59411639, отримав кредит у розмірі 4706, 81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний кредит позивачем був наданий, однак зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту відповідач не виконує, а тому станом на 30.07.2014 року заборгованість по кредиту становить 10551,76 грн. Просять суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та судові витрати в розмірі 243, 60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів без участі відповідача. Суд, дослідивши докази та в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи 02.02.2012 року [PERSON], відповідно до укладеного договору № ZRXRRF59411639, отримав кредит у розмірі 4706, 81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0, 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту станом на 30.07.2014 року не виконав. Відповідно розрахунку, заборгованість [PERSON] по кредиту становить 10551, 76 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3955,35 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3.41 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1205.36 грн., пеня за несвоєчасніфсть виконання зобов»язань за договором - 4408.98, штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), 578.66 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно ст.1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved