Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення, виселення та зняття з реєстраційного обліку, в якому просив звернути стягнення за іпотечним договором № 1075, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 3318, на предмет іпотеки нерухоме майно, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Харківська, буд. 120, який належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2077; земельну ділянку, площею 0,095 га, кадастровий номер 1221411000:02:032:0027, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Харківська, буд. 120, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №568493, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів 01.12.2006 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю за №010612003458; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», та надати ПАТ «Укрсоцбанк» право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною продажу на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; надати право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за Договором кредиту № 1763 від 14.12.2006 року в сумі 132044,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015 року складає 2906566,11 грн. та всі витрати, повязані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; надати право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за Договором кредиту № 1764 від 14.12.2006 року в сумі 42645,02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015 року складає 938706,08 грн. та всі витрати, повязані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; виселити з будинку № 120, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Харківська, усіх мешканців, без надання іншого жилого приміщення; зняти з реєстраційного обліку з будинку № 120, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Харківська, усіх мешканців; стягнути з [PERSON] на їх користь сплачений судовий збір за подання даного позову в сумі 3654,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 14 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 1763, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 74 000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 13 грудня 2019 року. 14 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 1764, за умовами якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 22000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 13 грудня 2016 року. 14 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту та в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Договором кредиту було укладено іпотечний договір № 1075, за умовами якого відповідачем в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно, а саме: будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вулиця Харківська, будинок 120. [PERSON] та [PERSON] порушуючи виконання умов п.п. 3.3.7., 3.3.8. Договорів кредиту, в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦК, припинили повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Станом на 23.07.2015 року сума заборгованості по Договору кредиту1 складає 132044,05 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 2\~906\~566,11 грн., сума заборгованості по Договору кредиту2 складає 42645,02 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 938\~706,08 грн. Таким чином, загальна заборгованість по Договору кредиту1 та Договору кредиту2 складає 3\~845\~272,19 грн. Відповідно до ст. 4 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Боржником1 Основного зобовязання1 та/або Боржникм2 Основного зобовязання2 Позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Так, посилаючись на п. 4.6. Договору іпотеки Позивач за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом продажу Предмета іпотеки від свого імені будь-який особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, що мешкають у ньому, банк звернувся до суду з даним позовом за захистом свого права. Представник позивача надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до п. 9 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням в газеті «Вісті Придніпровя» № 94 (1689) від 26.11.2015 року. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Встановлено, що 14 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 1763, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) в сумі 74 000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 13 грудня 2019 року, на умовах визначених Договором кредиту № 1763 від 14 грудня 2006 року (а.с.17-19). Факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 74000,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 14.12.2006 року (а.с.30). 14 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 1764, згідно з умовами якого Позивач надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) в сумі 22 000,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних, та кінцевим терміном повернення заборгованості до 13 грудня 2016 року, на умовах визначених Договором кредиту № 1764 від 14 грудня 2006 року (а.с.20-22). Факт отримання [PERSON] кредиту в сумі 22 000,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 5 від 14.12.2006 року (а.с.31). Відповідно\~\~до ст. 18 Закону України «Про іпотеку», істотними умовами договору іпотеки є відомості про іпотекодержателя та іпотекодавця; зміст та розмір основного зобовязання строк і порядок його виконання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані у тому числі кадастровий номер; посилання на видачу заставної або її відсутність. 14 грудня 2006 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Договором кредиту № 1763 від 14 грудня 2006 року та в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за Договором кредиту № 1764 від 14 грудня 2006 року було укладено іпотечний договір №1075, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №3318, згідно умов якого відповідачем в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно, а саме: - будинок, що складається: А - будинок, загальною площею 184,0 кв.м, житловою площею 67,7 кв.м, Б сарай, В вбиральня, Г літній душ, Д лазня, бас басейн, к колодязь, з.я, з.я` - зливні ями, 1-4 огорожа, І замощення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вулиця Харківська, будинок 120, та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2077, зареєстрованого в держаному реєстрі правочинів за № 898104, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №1610753 від 17.10.2005 року, право власності на нерухоме майно зареєстровано Дніпропетровським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» 19.11.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9000453 від 19.11.2005 року, реєстраційний номер будинку 12256662; - земельна ділянка, площею 0,095 га, кадастровий номер 1221411000-02-032-0027, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вулиця Харківська, будинок 120, та належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №568493, виданого Дніпропетровським районним відділом земельних ресурсів 01.12.2006 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю за №010612003458. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобовязання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п. 3.3.7., 3.3.8 Договором кредиту № 1763 від 14 грудня 2006 року та п.п. 3.3.7., 3.3.8 Договором кредиту № 1764 від 14 грудня 2006 року [PERSON] та [PERSON] взяли на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений Договорами кредиту терміни. Частиною 1 ст. 509 ЦК України, встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку». Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідачем [PERSON] порушуються\~\~вимоги кредитного договору, а саме, не дотримується графіку повернення коштів, наданих йому згідно кредитного договору, та сплати відсотків за користування кредитними коштами, в результаті чого виникла кредитна заборгованість. [PERSON] та [PERSON] порушуючи виконання умов Договорів кредиту, в односторонньому порядку, всупереч ст. 526, 530, 629 ЦК України, припинили повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Тим самим [PERSON] та [PERSON] порушили норми ст. 1054 ЦК України, згідно з якою позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки, ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно п. 4.2 Договором кредиту № 1763 від 14 грудня 2006 року у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків [PERSON] повинен сплатити банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення. Станом на 23.07.2015 року сума заборгованості по Договором кредиту № 1763 від 14 грудня 2006 року складає 132\~044,05 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015 року складає 2\~906\~566,11 грн., з яких: заборгованість за кредитом 63\~097,86 дол. США 86 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 1\~388\~916,03 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом 25\~178,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 554\~220,65 грн.; прострочена заборгованість за кредитом 37\~919,86 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 834\~695,38 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 38\~632,12 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 850\~373,93 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 14\~534,99 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 319\~945,67 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 15\~779,07 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 347\~330,48 грн. Станом на 23.07.2015 року сума заборгованості по Договором кредиту № 1764 від 14 грудня 2006 року складає 42\~645,02 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 938\~706,08 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17\~790,91 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 391\~615,18 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом 3\~151,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 69\~360,13 грн.; прострочена заборгованість за кредитом 14\~639,91 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 322\~255,05 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 14\~116,33 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 310\~729,89 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5\~611,60 дол. США 60 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 123\~523,01 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 5\~126,18 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.07.2015р. складає 112\~838,00 грн. Таким чином, загальна заборгованість по Договором кредиту № 1763 від 14 грудня 2006 року та Договором кредиту № 1764 від 14 грудня 2006 року складає 3\~845\~272 грн. 19 коп. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 4 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] Основного зобовязання та/або [PERSON] Основного зобовязання, банк має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно п. 4.6. Договору іпотеки, банк за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом продажу Предмета іпотеки від свого імені будь-який особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ст. 35 Закону України «Про іпотеку» якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про\~\~звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір\~\~вимог\~\~та всі його складові,\~\~що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна,\~за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом\~\~застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Таким чином, вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Іпотечний договір містить застереження, що передбачає право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору-купівлі продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає Іпотекодоржателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця у т.ч. отримати витяг з Державного раєстру прав власності на нерухоме майно. Пункт 1.3 Іпотечного договору № 1075 від 14 грудня 2006 року передбачає вартість предмету іпотеки в розмірі 606000,00 грн., що в еквіваленті складає 120000 доларів США. За таких обставин, з огляду на положення ст. 6, 627 ЦК України щодо диспозитивності цивільного права та свободи договорів, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у наведений ним спосіб підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо виселення та зняття з реєстрації відповідача та інших осіб з житла, яке є предметом іпотеки, суд виходить з наступного. Частинами 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» регламентується певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці повинні на письмову згоду іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернено стягнення як на предмет іпотеки передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Проте в матеріалах справи відсутні письмова вимога, направлена на адресу відповідача про добровільне звільнення предмету іпотеки, окрім цього встановлено, що в будинку ніхто не проживає оскільки він перебуває в не житловому стані, що підтверджується довідкою Квартального комітету № 86 Підгородненської міської ради від 23 березня 2015 року (а.с.42). Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Вимоги позивача щодо виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані і проживають в будинку розташованому за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Харківська, буд. 120, суд вважає необґрунтованими оскільки виселення відповідача та інших осіб позбавить їх права на житло. Крім того, відповідач не позбавлений можливості придбати зазначений житловий будинок під час його реалізації. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про виселення відповідача та інших осіб відмовити у повному обсязі. Частиною 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 3654 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: partial