Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

В своїй позовній заяві позивач вказував, що 22 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. 08 жовтня 2012 року за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області було шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним. Відповідач через півтора року після народження дитини виїхала від них.За весь цей час відповідачка не спілкувалась з донькою.Донька є інвалідом, перебуває повністю на його утриманні. Вважає, що місце проживання доньки має бути визначено з ним, оскільки він створив усі умови для комфортного проживання, розвитку, навчання і відпочинку дитини, виховує та матеріально забезпечує доньку. На підставі викладеного просив суд ухвалити рішення, яким: - визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився. Від позивача на адресу суду надійшла заява про слухання справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за її присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про слухання справи без його участі Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: 22 листопада 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. 08 жовтня 2012 року за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області було шлюб між ними розірвано. Під час народилась донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Відповідач через півтора року після народження дитини виїхала від них. За весь цей час відповідачка не спілкувалась з донькою. Донька є інвалідом, перебуває повністю на утриманні позивача. Вважає, що місце проживання доньки має бути визначено з ним, оскільки він створив усі умови для комфортного проживання, розвитку, навчання і відпочинку дитини, виховує та матеріально забезпечує доньку. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага надається якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень принципу статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року в якому зазначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 29 ЦК України місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Крім того, ст. ст. 160 ч. 1, 161 ч. 1 і ч. 2 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.09.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У ч.1, 2 ст. 15 даного Закону зазначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації № 107-40/1133 від 18.02.2020 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - разом з батьком [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини разом з батьком. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 19, 141, 159, 160, 161 СК України, ЗУ «Про охоронну дитинства», ст.ст. 76, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-

Outcome: approved