Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В серпні 2016 року ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 16 липня 2012 року [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» уклали кредитний договір №R53113298654В. Відповідно до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» зобовязався надати [PERSON] кредит у вигляді грошових коштів в національній валюті, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. ПАТ «ВТБ Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Проте, відповідач свої зобовязання не виконала, припинила сплачувати щомісячні платежі щодо повернення отриманих коштів та сплату відсотків за користування кредитом. У звязку з цим, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 24342 гривень 75 копійок. 13 лютого 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» уклали договір відступлення права вимоги №130215 нв, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] Тому ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по кредитному договору №R53113298654В у розмірі 24342 гривень 75 копійок. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначила, що позов підтримує та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань до суду не направила. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні предявленого позову слід відмовити з наступних підстав. Встановлено, що 16 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №R53113298654В. Відповідно до умов якого ПАТ «ВТБ Банк» зобовязався надати [PERSON] кредит у вигляді грошових коштів в національній валюті у розмірі 37700 гривень строком до 16 липня 2015 року, а [PERSON] зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 29,5% в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.8-14). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити інші платежі у розмірах та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з позовної заяви ПАТ «ВТБ Банк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк, визначені кредитним договором. Проте, відповідач свої зобовязання не виконала. У звязку з цим, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 18 липня 2016 року становить 24342 гривен 75 копійок, яка складається з основного боргу в розмірі 19653 гривень 50 копійок та заборгованості по відсотках у розмірі 4689 гривень 25 копійок. Позивач зазначає, що 13 лютого 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» уклали договір відступлення права вимоги №130215 нв, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] За правилами ч.1 та ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 13 лютого 2015 року договір про відступлення права вимоги №130215 нв був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ПАТ «ВТБ Банк» (а.с.4-5). Згідно з положенням ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За вказаних обставин справи, позивачем не надано доказів, які б свідчили про укладення договору про відступлення право вимоги між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» та набуття статусу нового кредитора та отримання право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] Крім того, суду не надано реєстр боржників за договором про відступлення право вимоги, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] Зважаючи на вказане, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» слід відмовити у повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З платіжного доручення №36057 від 15 липня 2016 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень. Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed