Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.07.2006 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 931, і стягнення аліментів на користь позивача на утримання дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття . Заявлені вимоги про розірвання шлюбу мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно. Щодо вимоги\~про стягнення\~аліментів зазначає,\~що відповідач ухиляється від батьківського обовязку утримувати дітей та взагалі, з 2017 року, не надає дітям будь якої матеріальної допомоги. В судове засідання позивач не зявився, однак забезпечив явку повноважного представника, котрий вимоги підтримав у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання в судове засідання не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.07.2006 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 931. Від шлюбу у сторін є спільні діти - [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач не бажає зявитися до суду та пояснити можливі мотиви задля збереження шлюбу; клопотань про визначення строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Щодо вимоги про стягнення аліментів суд наголошує на наступному. Згідно із вимогами\~ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 2\~статті 182 Сімейного кодексу України\~передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~\~1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що з позивач ніде не працює, діти сторін спору перебувають на утримані саме позивача [PERSON] і проживають із нею по вул. Шевченка, 3 в с. Білоскірка Тернопільського району Тернопільської області. Хоча обовязок доказування покладається на кожну із сторін спору, відповідачем не доведено, що стан його здоровя чи існування якихось обєктивних обставин перешкоджає йому здійснювати батьківський обовязок з матеріального утримання дітей. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму становитиме для дитини віком дo 6 років: з 01 січня 2019 дo 30 червня - 1626 грн., з 01 липня дo 30 листопада 1699 грн., з 01 грудня - 1779 грн., для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2019 дo 30 червня - 2027 грн., с 01 липня дo 30 листопада 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180,\~182 СК України, приймаючи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідно віку, матеріальне становище відповідача, виходить з рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, Суд вважає, що відповідач має можливість виконувати батьківські обовязки по утриманню малолітніх синів котрі потребують батьківського утримання , тому в даному випадку мають місце порушення прав, що підлягають до судового захисту шляхом часткового задоволення позову про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дітей [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі, наближеному до гарантованої суми аліментного платежу - 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття . Одночасно суд відзначає, що не потребує окремо рішенням суду зобовязання сплачувати відповідача аліментів з урахуванням індексу інфляції, оскільки цей обовязок уже покладений законом, зокрема ч.2 ст. 184 СК України.

Outcome: partial