Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

В серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02 серпня 2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №Д010/ІЖ-005/3.06.1, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 100 000,00 доларів США строком на 60 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 02 серпня 2011 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, який в подальшому на підставі додаткової угоди від 10 жовтня 2008 року було підвищено до 16% річних. З метою забезпечення кредитного договору 02 серпня 2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №Д010/ІЖ-005/3.06.1. Позивач всі зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, передавши відповідачу грошові кошти в розмірі 100 000,00 доларів США. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином перестав виконувати з 12.02.2007. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором за період з 12 лютого 2007 року по 14 серпня 2008 року утворилась заборгованість в сумі 65 207,26 доларів США та 9 400 138,89 грн., яка складається з 1. заборгованості з кредитом - 50 414, 29 доларів США; 2. заборгованості по сплаті процентів - 14 792,97 доларів США; 3. пені, нарахованої згідно умов Кредитного договору - 9 352 158, 65 грн.; 4. трьох процентів річних - 47 980, 24 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 65 207,26 доларів США, 9 400 138,89 грн. та судовий збір у розмірі 3411,00 грн. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом до ПАТ «Родовід Банк» про визнання договору поруки №Д010/ІЖ-005/3.06.1 від 02 серпня 2006 року - припиненим, посилаючись на те, що 10 жовтня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №4 до кредитного договору №Д010/ІЖ-005/3.06.1 від 02 серпня 2006 року. Вказана додаткова угода передбачає збільшення процентів за користування кредитом з 14% річних на 16% річних, змінює послідовність погашення заборгованості, а також змінює розмір пені за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів у розмірі 1,6% від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення, що призвело до зміни забезпеченого зобов'язання, через збільшення обсягу відповідальності [PERSON] як поручителя. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги по основному позову підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі, надала пояснення аналогічні позову. Заперечувала проти задоволення зустрічного позову, оскільки відповідно до п. 4.1 договору поруки вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і втрачає чинність після повного погашення позичальником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором, п. 4.4 передбачено, що строк позовної давності за вказаним договором встановлюється в межах трьох років, тому вважає, що строк позовної давності щодо підвищення процентної ставки не було порушено, крім того, підтвердила, що дійсно з поручителем не було укладено додатковий договір, однак, вважаємо, що це не є зміною обсягу відповідальності позичальника та поручителя перед банком, оскільки відповідно до п. 1.3 договору поруки - позичальник бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], заперечувала проти задоволення основного позову в повному обсязі, суду пояснила, що позивач не надав відповідних доказів, які підтверджують суми нарахованої заборгованості та прострочених процентів за кредитним договором, зазначених у позовній заяві, вважає, що позивачем заявлені та нараховані надмірно великі штрафні санкції у якості пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, які перевищують розмір основного зобов'язання і є більшим порівняно із збитками кредитора. Просить суд зменшити розмір пені, оскільки позивач є інвалідом другої групи з 14.11.2013 року через серцево-судинне захворювання, після ДТП у 2011 році переніс інфаркт міокарда, який негативно вплинув на стан здоров'я. У зв'язку із погіршенням стану здоров'я відповідач вимушений постійно проходити медичне обстеження і лікування, що коштує дуже дорого. Зустрічний позов представник відповідача [PERSON] - [PERSON] - підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, оскільки знаходиться на лікарняному. Однак, в попередніх судових засіданнях заперечувала проти задоволення основного позову, та наполягала на задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» про визнання договору поруки №Д010/ІЖ-005/3.06.1 від 02 серпня 2006 року - припиненим. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов ПАТ «Родовід Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та позов [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №Д010/ІЖ-005/3.06.1, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 100 000,00 доларів США строком на 60 місяців з терміном кінцевого погашення не пізніше 02 серпня 2011 року, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних, який в подальшому на підставі додаткової угоди від 10 жовтня 2008 року було підвищено до 16% річних. З метою забезпечення кредитного договору 02 серпня 2006 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №Д010/ІЖ-005/3.06.1. Позивач всі зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, передавши відповідачу грошові кошти в розмірі 100 000,00 доларів США. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином перестав виконувати з 12.02.2007. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором за період з 12 лютого 2007 року по 14 серпня 2008 року утворилась заборгованість в сумі 65 207,26 доларів США та 9 400 138,89 грн., яка складається з 5.Заборгованості з кредитом - 50 414, 29 доларів США; 6. Заборгованості по сплаті процентів - 14 792,97 доларів США; 7. Пені, нарахованої згідно умов Кредитного договору - 9 352 158, 65 грн.; 8. Трьох процентів річних - 47 980, 24 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодатель) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 вказаного договору позичальник зобов'язується погашати кредит рівними частками в сумі 1,666,67 доларів США щомісячно, в строк (термін) до « 10» числа кожного місяця починаючи з червня 2006 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого рахунку на рахунок вказаний у п. 1.2 цього договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п.12 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. У даному випадку мають місце правовідносини, що випливають з договору кредиту, у зв'язку з чим, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 50 414, 29 доларів США. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Розмір 3% річних від простроченої суми складає 47 980, 24грн., розмір заборгованості по сплаті процентів за порушення виконання грошового зобов'язання по сплаті кредиту складає 14 792, 97 доларів США. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ПАТ «Родовід Банк» три проценти річних в сумі 47 980, 24 гривні та заборгованість по сплаті процентів в сумі 14 792, 97 доларів США та. Відповідно до п. 4.6 договору Позичальник зобов'язується за порушення строків (термінів) повернення кредиту чи сплати процентів за користування кредитом, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочи у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п. 1.3 цього Договору, від суми просторічного платежу. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на 14 серпня 2013 року пеня, нарахована згідно умов Кредитного договору, складає - 9 352 158, 65 грн. Статтею 157 ЦК України, передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачено, що є спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовуєтьсь, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення пені за один рік в сумі 3 043 817, 55 гривень. Відповідно до висновку в рішенні Конституційного суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 за умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами. Оскільки відповідач з 14.11.2013 року через серцево-судинне захворювання є інвалідом другої групи, після ДТП у 2011 році переніс інфаркт міокарда, який негативно вплинув на стан здоров'я, що підтверджується довідками та виписками з історії хвороби (а.с. 95-106), у зв'язку із погіршенням стану здоров'я відповідач вимушений постійно проходити медичне обстеження і лікування, що коштує дуже дорого, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 935 215 (дев'ятсот тридцяти п'яти тисяч двісті п'ятнадцять) гривень 00 копійок. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, нарахованої пені та трьох процентів річних в сумі 65 207, 26 доларів США та 983 195, 24 грн., які складаються з: 1. Заборгованості з кредитом - 50 414, 29 доларів США; 2. Заборгованості по сплаті процентів - 14 792,97 доларів США; 3. Пені, нарахованої згідно умов Кредитного договору - 935 215, 00 грн.; 4. Трьох процентів річних - 47 980, 24 грн. Позов [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] була укладена додаткова угода №4 до кредитного договору №Д010/ІЖ-005/3.06.1 від 02 серпня 2006 року. Вказана додаткова угода передбачає збільшення процентів за користування кредитом з 14% річних на 16% річних, змінює послідовність погашення заборгованості, а також змінює розмір пені за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів у розмірі 1,6% від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення, що призвело до зміни забезпеченого зобов'язання, через збільшення обсягу відповідальності [PERSON] як поручителя. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом встановлено, що укладеною додатковою угодою №4 від 10 жовтня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] передбачає збільшення процентів за користування кредитом з 14% річних на 16% річних, змінює послідовність погашення заборгованості, а також змінює розмір пені за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів у розмірі 1,6% від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення, що призвело до зміни забезпеченого зобов'язання, через збільшення обсягу відповідальності [PERSON] як поручителя. В матеріалах справи відсутні докази про те, що ПАТ «Родовід Банк» надсилалися будь-які повідомлення про факт укладання додаткової угоди № 4 від 10.10.2008, їх умови та зміст на адресу [PERSON] Представіник позивача Згоду на укладання такої додаткової угоди, збільшення процентів за користування кредитом, збільшення суми пені за порушення строків повернення кредиту [PERSON] не надавала. Крім того, у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений до 02 серпня 2011 року, тобто, з 03 серпня 2011 року та протягом наступних шести місяців у ПАТ «Родовід Банк» виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника, щодо повернення кредиту, але як вбачається з матеріалів справи будь-які повідомлення про вимогу на адресу [PERSON] не надсилалося. Пунктом 4 статті 559 передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. За таких обставин, суд приходить до висновку визнання договору поруки №Д010/ІЖ-005/3.06.1 від 02 серпня 2006 року - припиненим. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача за основним позовом [PERSON] на користь позивача за основним позовом понесеним ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 441 (три тисячі чотириста сорок одну) грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 203, 258, 509, 526, 551, 553, 554, 557, 559, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Рішення Конституційного суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013,

Outcome: partial