Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд сторона позивача вказувала, що 29 лютого 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» з одної сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 250000,00 гривень. На забезпечення виконання основного зобовязання, позичальник передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. 21 липня 2014 між ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «Банк Кіпру» з одної сторони, та ПАТ «Альфа-Банк» з іншої сторони, укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого клієнт ПАТ «Неос Банк» відступає фактору ПАТ «Альфа-Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту, набуває права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі кредитного договору з [PERSON] Однак як зазначає представник банку, [PERSON] порушила умови укладеного договору, у звязку з чим у позичальника утворилась заборгованість та банк звертався із позовом до суду. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2015 року позов банку був задоволений, судове рішення набрало законної сили у встановленому процесуальним законом порядку, судом видано виконавчий документ. Проте при примусовому виконанні судового рішення було виявлено, що ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси по іншій цивільній справі було накладено арешт на вказану квартиру. У звязку з викладеним банк звернувся з даним позовом до суду, в якому сторона просила суд звільнити з-під арешту майно боржника. Представник ПАТ «Альфа-Банк» у відкрите судове засідання не зявився, але від представника надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, але від особи на адресу суду надійшла заява про визнання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 29 лютого 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» з одної сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 250000,00 гривень. На забезпечення виконання основного зобовязання, 29 лютого 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» з одної сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], піж реєстровим №499, позичальник передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. 21 липня 2014 між ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «Банк Кіпру» з одної сторони, та ПАТ «Альфа-Банк» з іншої сторони, укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого клієнт ПАТ «Неос Банк» відступає фактору ПАТ «Альфа-Банк» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту, набуває права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі кредитного договору з [PERSON] При цьому 21 липня 2014 між ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником усіх прав та обовязків ПАТ «Банк Кіпру» з одної сторони, та ПАТ «Альфа-Банк» з іншої сторони, укладено договір №1 про передачу прав за іпотечними договорами, відповідно до умов якого ПАТ «Неос Банк» передає ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за іпотечними договорами, в тому числі іпотечного договору з [PERSON] У звязку із порушенням [PERSON] умов укладеного договору, банк звертався із позовом до суду із позовом про стягнення заборгованості. 26 квітня 2016 року Малиновським районним судом міста Одеси був виданий виконавчий документ для предявлення до виконання. При примусовому виконанні судового рішення було виявлено, що ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 25 грудня 2015 року по цивільній справі №521/19800/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошей було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. У звязку з викладеним задоволення законних вимог банка виявилось неможливим. Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. В силу ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як регламентує ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В силу ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Як встановлює ст. 3 Закону України «Про іпотеку», пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Виходячи з даних норм цивільного закону суд погоджується із обґрунтованістю позиції сторони позивача, що в даному випадку ПАТ «Альфа-Банк» має переважне право на задоволення за рахунок заставленого майна власних вимог до боржника. Як розяснює п. 9 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК України). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження»). Згідно ст. 60 ч.ч. 1,2,5 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення даного позову та звільнення заявленого майна з-під арешту.

Outcome: approved