Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в шлюбі зареєстрованому 31 липня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 202, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено в червні 2016 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, погіршення сімейних відносин. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, спорів з приводу спільного майна, місця проживання та утримання дитини немає. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб зареєстрованому 31 липня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 202 /а.с.8/, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.9,10/. Подружжя остаточно припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не підтримують, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору про поділ майна, місця проживання або утримання дитини немає. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Лосякова», яке вона не просить змінити на дошлюбне.

Outcome: approved