Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В серпні 2015 року Українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якої просило суд визнати недостовірними та такими, що порочать дулову репутацію вказаного підприємства, відомості, які були поширені відповідачем стосовно позивача у Всеукраїнській громадсько-політичній газеті «Наша версія» [NUMBER], під назвою «[INFO]». В подальшому позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив визнати інформацію, а саме: «Урок перший: кредитний. Знаходимо двійку «своїх» банків, де проценти за користування найвищі в Україні Amsterdam Trade Bank NV та «Альфа-Банк». Не отримуємо узгодження з державними органами, бо держава за майном своїм пильнує. Укладаємо кредитні угоди на «кабальних» для підприємства умовах. Цей урок пан [PERSON] реалізував повною мірою на практиці. 22 грудня 2010 року УДП «Укрхімтрансаміак», без узгоджень, на власний розсуд керівника, взяло кредити під гарантії держави на невигідних для підприємства «кабальних» умовах в двох банках: Amsterdam Trade Bank NV та «Альфа-Банк» на загальну суму 42 млн. доларів США…», «Урок другий: назву змінили - грошей заробили. Вибираємо серед обладнання держпідприємства найдорожчі агрегати та такі, що нібито конче необхідні. Експертизу, як і раніше, не проводимо і купуємо теж саме обладнання але втричі дорожче.», «... у 2013 році УДП «Укрхімтрансаміак» без експертних висновків та моніторингу товарних ринків уклало контракти на закупівлю обладнання - насосів для рідини та підйомники рідини за ціною 55 400 000 гривень.», «Більше того, УДП «Укрхімтрансаміак» купувало це обладнання не на підставі експертних висновків про необхідність встановлення нових насосів для рідини та підйомників рідини.», «Урок четвертий: гроші з неба. Вибираємо серед трьох пропозицій найдорожчу, укладаємо контракт та отримуємо гроші з неба». «Але при цьому цей переможець незрозумілим чином обраний серед трьох пропозицій з ознаками дискримінаційного підходу до пропозицій конкурсних торгів:...», «Отже у тендері також брало участь ПрАТ «АС», яке пропонувало послуги вдвічі дешевше - 15 млн. 530 тис. 034,56 грн. (з ПДВ). Однак ця пропозиція була відхилена підприємством виключно з формальних причин (у складі пропозиції фірма надала копію паспорта не завірену особистим підписом керівника та ін.)», «Урок шостий: тарифікація як витвір фантазії. Завдання встановити вигідну (- але не для держави) плату за транзит через територію України трубопровідним транспортом.», «Так, якщо в 2000 році прокачування тонни аміаку на 100 км коштувала $ 2, то вже за керівництва пана [PERSON] різко впала до $ 0,5.», «А держава недоотримала кошти, оскільки встановлення вартості транспортування аміаку - тарифікація цілком витвір мистецтва «пиляти» державне підприємство.», яка була поширена відповідачем стосовно позивача у Всеукраїнській громадсько-політичній газеті «Наша версія» [NUMBER], під назвою «[INFO]» такою, що не відповідає дійсності та порочить ділову репутацію, заборонити відповідачу розповсюджувати вказані відомості у подальшому як такі, що не відповідають дійсності, у будь-якій формі та в будь-який спосіб (у засобах масової інформації, книговиданні, друкованій, усній, електронній, аудіо-, відео-, інтернет-виданнях тощо), визнати такою, що відповідає дійсності інформацію, наведену у якості обґрунтування даного позову, судові витрати стягнути з відповідача. Свої вимоги Українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак» в особі представника обґрунтувало тим, що [INFO] року у випуску [NUMBER] Всеукраїнської громадсько-політичної газети «Наша Версія» у статті «[INFO]» за підписом відповідача була поширена недостовірна інформація щодо підприємства позивача. Вказана інформація розміщення без посилання на будь-які джерела, документи або докази із обвинуваченням вказаного підприємства у вчинення протиправних дій. Внаслідок опублікування зазначеної інформації була порушена ділова репутація вказаного підприємства, тому остання носить негативний характер, відтак повинна бути спростована у запропонований позивачем спосіб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги у зменшеному розмірі підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити, зазначивши, що будь-яких триваючих кримінальних проваджень за підозрою у вчиненні злочинів у відношенні підприємства позивача або його керівних службових осіб на даний час не проводиться, а раніше існуючі вже закриті. При цьому, надав постанову слідчого Деснянського РУ ГУМВС України в м.Києві від 28.08.2015 року про закриття кримінального провадження. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. При цьому, зазначив, що саме він є автором розповсюдженої інформації, а джерелом її отримання були неофіційні дані з різних сайтів Інтернет-ресурсів, назви яких він не пам»ятає на даний час. Жодна інша особа до винайдення вказаної інформації відношення немає. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією закон розуміє будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст. 5 Закону України «Про інформацію»). Частиною 1 статті 7 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію»). Статтею 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Згідно з ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Частиною 1 статті 94 ЦК України передбачено право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 ЦК України. Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в друкованому виданні всеукраїнської громадсько-політичної газети «Наша версія», [NUMBER] на 4 та 5 сторінках опублікована стаття за підписом [PERSON] під назвою «[INFO]» (а.с. 21). У вказаній статті міститься інформація наступного змісту: «Урок перший: кредитний Знаходимо двійку «своїх» банків, де проценти за користування найвищі в Україні Amsterdam Trade Bank NV та «Альфа-Банк». Не отримуємо узгодження з державними органами, бо держава за майном своїм пильнує. Укладаємо кредитні угоди на «кабальних» для підприємства умовах. Цей урок пан [PERSON] реалізував повною мірою на практиці. 22 грудня 2010 року УДП «Укрхімтрансаміак», без узгоджень, на власний розсуд керівника, взяло кредити під гарантії держави на невигідних для підприємства «кабальних» умовах в двох банках: Amsterdam Trade Bank NV та «Альфа-Банк» на загальну суму 42 млн. доларів США…» (далі по тексту - Інформація № 1); «Урок другий: назву змінили - грошей заробили Вибираємо серед обладнання держпідприємства найдорожчі агрегати та такі, що нібито конче необхідні. Експертизу, як і раніше, не проводимо і купуємо теж саме обладнання але втричі дорожче.», «... у 2013 році УДП «Укрхімтрансаміак» без експертних висновків та моніторингу товарних ринків уклало контракти на закупівлю обладнання - насосів для рідини та підйомники рідини за ціною 55 400 000 гривень.», «Більше того, УДП «Укрхімтрансаміак» купувало це обладнання не на підставі експертних висновків про необхідність встановлення нових насосів для рідини та підйомників рідини.» (далі по тексту - Інформація № 2); «Урок четвертий: гроші з неба Вибираємо серед трьох пропозицій найдорожчу, укладаємо контракт та отримуємо гроші з неба». «Але при цьому цей переможець незрозумілим чином обраний серед трьох пропозицій з ознаками дискримінаційного підходу до пропозицій конкурсних торгів:...», «Отже у тендері також брало участь ПрАТ «АС», яке пропонувало послуги вдвічі дешевше - 15 млн. 530 тис. 034,56 грн. (з ПДВ). Однак ця пропозиція була відхилена підприємством виключно з формальних причин (у складі пропозиції фірма надала копію паспорта не завірену особистим підписом керівника та ін.)». (далі по тексту - Інформація № 3); «Урок шостий: тарифікація як витвір фантазії Завдання встановити вигідну (- але не для держави) плату за транзит через територію України трубопровідним транспортом.», «Так, якщо в 2000 році прокачування тонни аміаку на 100 км коштувала $ 2, то вже за керівництва пана [PERSON] різко впала до $ 0,5.», «А держава недоотримала кошти, оскільки встановлення вартості транспортування аміаку - тарифікація цілком витвір мистецтва «пиляти» державне підприємство.» (далі по тексту - Інформація № 4). Суд приходить до висновку, що Інформація №1, №2, №3 та № 4 є недостовірною, виходячи з наступного. Щодо Інформації № 1 суд враховує наступні докази. В матеріалах справи міститься лист Міністерства промислової політики України № 10/4-21976 від 26.11.2010р. (том перший, а.с. 22-24), лист Фонду державного майна України від 17.12.2010р. № 10-31-17597 (том перший, а.с. 25),лист Міністерства фінансів України від 15.12.2010р. № 31-23010-103-10/34934 (том перший, а.с. 26), відповідно до яких вказані установи не заперечували щодо залучення позивачем кредитних коштів в розмірі 35 000 000 доларів США, за ставкою 8 % річних строком на три роки у вигляді не відновлюваної кредитної лінії в Amsterdam Trade Bank N.V. (Нідерланди). На підставі отриманих дозволів 22 грудня 2010 року між позивачем та Амстердамським Торговим Банком Н.В. було укладено Кредитний договір № КС-661/10 (том перший а.с. 31-48), відповідно до умов якого позивачу було надано кредит в розмірі 35 000 000 доларів США, строком на 3 роки, вартість кредитних ресурсів за кредитним договором від 22.10.2010р. становила 8 % річних (том перший, а.с. 29-30). Крім того, відповідно до ст. 8 вказаного Кредитного договору, зобов'язання позичальника забезпечуються, зокрема, Договором застави дебіторської заборгованості № ДПР-01-661/10. У вказаній статті Кредитного договору не йдеться мова про державні гарантії. Також в матеріалах справи також наявний Звіт про фактичні результати виконання узгоджених процедур відносно підтвердження необхідності залучення та ефективності використання кредитних ресурсів за період з 01.01.2010р. по 30.09.2014р. УДП «Укрхімтрансаміак» від 14.02.2014р., складений за результатами проведення перевірки аудиторською фірмою ТОВ «АФ «Капіталгруп» (том другий, а.с. 72-99), відповідно до якого встановлено, що залучені кредитні кошти у 2010 - 2014 рр. використані на цілі, передбачені «Галузевою програмою розвитку українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» на період 2009-2015 рр. та на 2016-2020 рр.», затверджену наказом Мінпромполітики від 24.11.2009 р. № 822 та техніко-економічними обгрунтуваннями. Аналіз ринкових кредитних ставок на офіційному сайті Національного банку України, підтверджує, що кредитна ставка по договорам є адекватною та відповідає умовам, які пропонуються на ринку запозичень. Аудитори підтверджують доцільність та ефективність залучення кредитних коштів, використання яких забезпечило підвищення рівня безпеки магістрального аміакопроводу за рахунок проведення реконструкції, технічного переоснащення, заміни морального і фізично зношеного обладнання та продовження терміну його експлуатації до 2015 року. Вказаним звітом також підтверджено факт отримання УДП «Укрхімтрансаміак» кредитних коштів в ПАТ «Альфа-банк» за договорами від 02.08.2013 року на суму кредитної не відновлювальної лінії - 10 000 000 доларів США під 11.,5 % річних до 01.09.2016 року та від 28.08.2014 року на суму 6000 000 доларів США під 13,5 % річних до 26.08.2015 року. При цьому, при виборів вказаного банку було проведено тендер з оцінки пропозиції конкурсних торгів від 04.07.2013 року. Залучення кредитних коштів було передбачено фінансовим планом на 2013 рік та їх залучення проведено із дотриманням постанови КМУ від 15.0.2011 року за №809 «Про затвердження порядку погодження залучення державними підприємствами кредитів, надання гарантій або поруки за такими зобов»язаннями», що підтверджено листами погодженнями Агенства Держмайна від 02.08.2013 року за №13/2-1 та Міністерства фінасів України від 08.08.2013 року в листі за №31-12110-19-10/23726. Питання залучення та використання кредитних коштів було проведено Державною фінансовою інспекцією за період за 2013 - січень-квітень 2014 року, порушень встановлено не було. Аудитори підтверджують доцільність та ефективність залучення кредитних коштів, використання яких забезпечило підвищення рівня безпеки магістрального аміакопроводу за рахунок проведення реконструкції, технічного переоснащення, заміни морального і фізично зношеного обладнання. Кредитна ставка по договору є адекватною та відповідає умовами, які пропонувались на ринку запозичень на дату укладення договору. Крім того, в матеріалах справи наявний Акт від 15.06.2015р. № 636/28-10-40-30/31517060, складений Державною фіскальною службою України за результатами документальної планової виїзної перевірки УДП «Укрхімтрансаміак» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011р. по 31.12.2014р. (, том другий, а.с. 65-71), яким підтверджується відсутність порушень Позивачем норм чинного законодавства України, зокрема і під час отримання та використання кредитних коштів. Разом з тим, висловлювання «…Цей урок пан [PERSON] реалізував повною мірою на практиці…» є оціночним судженням, а відтак спростування та визнанню його недостовірним не підлягає, оскільки не містить посилання на жодні неправдиві факти, а тому суд приходить до висновку, що з дане висловлювання, зазначене в Інформації №1, не є недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію позивача інформацією. Щодо недостовірності Інформації № 2 суд вважає за необхідне зазначити наступне. В матеріалах справи наявний Висновок експертизи за результатами експертного обстеження (технічного діагностування) № 59. - 09. 06. - 0988.13 насос MSD 8x10x15, зав. № 16270171, інв. № 50478 № за технологічною схемою - Р01В, виконаний ДП «Сумський експертно-технічний центр держгірпромнагляду» (а.с. 100-109), Висновок експертизи за результатами експертного обстеження (технічного діагностування) № 59. - 09. - 06. - 0989.13 насос MSD 4x6x10 1/2, зав. № 16270166, інв. № 50506 № за технологічною схемою - Р01А, виконаний ДП «Сумський експертно-технічний центр держгірпромнагляду» (а.с. 120-129), Висновок експертизи за результатами експертного обстеження (технічного діагностування) № 59. - 09. - 06. - 0987.13 насос MSD 8x10x15, зав. № 16270170, інв. № 50477 № за технологічною схемою - Р01А, виконаний ДП «Сумський експертно-технічний центр держгірпромнагляду» (а.с. 130-139), Висновок експертизи за результатами експертного обстеження (технічного діагностування) № 59. - 09. - 06. - 0990.13 насос MSD 4x6x10,5, зав. № 16270167, інв. № 50507 № за технологічною схемою - Р01В, виконаний ДП «Сумський експертно-технічний центр держгірпромнагляду» (а.с. 110-119). Експертні дослідження, за результатами яких було складено вказані висновки, були проведені відповідно до вимог Постанови КМУ № 687 від 26.05.2004р. «Порядок проведення огляду, випробування та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, обладнання підвищеної небезпеки» (а.с. 57-67) та з метою оцінки технічного стану і визначення умов і строку подальшої безпечної експлуатації насосних агрегатів на підприємстві позивача. Тому, як вбачається з матеріалів справи, рішення про закупівлю обладнання, а саме насосних агрегатів (4 одиниці) прийнято позивачем на підставі експертних висновків про технічний стан обладнання та присічного строку їх експлуатації. Крім того, в матеріалах справи наявні інформаційна довідка Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» від 22.05.2013р. № 2157 (том перший, а.с. 68-72) відповідно до якої орієнтовна вартість насосного агрегату MSD 8х10х15A / 6stg на умовах поставки СРТ становить від 1 737 181,00 $ до 1 770 000,00 $, насосного агрегату MSD 4х6х10.5B / 11stg на умовах поставки СРТ - від 1 670 210,00$ до 1 700 000,00 $. Як вбачається з матеріалів справи, вартість насосних агрегатів була підтверджена також на етапі укладання договорів поставки експертним висновком Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 21.10.2013р. № 12/520 (том перший, а.с. 73). Зазначеним експертним висновком визначено можливий рівень цін на насосні агрегати у наступному діапазоні (на умовах поставки DАР): насосний агрегат MSD 8х10х15A / 6stg - 1 800 000.00 - 1 832 290.00 $ за одиницю продукції, насосний агрегат MSD 4х6х10.5B / 11stg - 1 750 000.00 - 1 771 010.00 $ за одиницю продукції. В матеріалах справи також наявний Контракт № 036/А/2013 від 21.10.2013р., укладений між позивачем та ТОВ «НВО «Неотехнологія», відповідно до якого вартість чотирьох насосних агрегатів становила 6 940 000 доларів США, відповідно два з яких коштували 1 769 000 долари США, два інші - 1 700 300 долари США. Вказана ціна не є вищою, ніж зазначено в експертному висновку ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків». Таким чином, Інформація № 2 є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. З приводу Інформації № 3 суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до Наказу Мінпромполітики України від 31.12.2010р. № 719 «Про затвердження Регламенту авіаційного патрулювання і моніторингу Українського відрізку магістрального аміакопроводу «Тольятті-Горлівка-Одеса» та Наказу Мінпромполітики України від 22.12.2011р. № 398 «Про внесення змін до наказу Мінпромполітики України від 31.12.2010р. № 719» було затверджено Регламент авіаційного патрулювання і моніторингу Українського відрізку магістрального аміакопроводу «Тольятті-Горлівка-Одеса» та зобов'язано позивача забезпечити виконання вказаного Регламенту. На виконання вказаних наказів в матеріалах справи наявна інформація щодо відкритих торгів на закупівлю послуги щодо оренди та лізингу повітряних транспортних засобів (код ДК 016:2010 - 77.35.1) - використання спеціалізованих засобів нагляду (літак) за технічним станом української ділянки магістрального аміакопроводу «Тольятті - Горлівка - Одеса», зміни до документації конкурсних торгів, затверджених Рішенням комітету з конкурсних торгів від 15 лютого 2013 р. відповідно до п. 2.2. Розділу 2 Технічного завдання на використання спеціалізованих засобів нагляду (літака) за технічним станом української ділянки магістрального аміакопроводу «Тольятті-Горлівка-Одеса» в 2013 році, повітряне судно повинно відповідати наступним вимогам, зокрема, в ньому має бути два силових пристрої (два двигуни) для безпеки польотів, також учасники зобов'язані надати інформацію щодо про відсутності у них протягом минулих 5 років, авіаційних пригод. На офіційному сайті «Державних закупівель» було розміщено повний обсяг інформації щодо закупівлі послуг щодо оренди та лізингу повітряних транспортних засобів (використання спеціалізованих засобів нагляду (літак, вертоліт) за технічним станом української ділянки магістрального аміакопроводу «Тольятті - Горлівка - Одеса»). Як вбачається зі Звіту про результати проведення процедур відкритих і двоступеневих торгів та попередньої кваліфікації № 8 від 03.04.2013р. (пп.7.6.) пропозиція ПАТ «АС» (обласний авіаційний центр) була відхилена, оскільки не відповідала документації конкурсних торгів (абз. 7 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про здійснення державних закупівель»), оскільки з Технічного завдання на використання спеціалізованих засобів нагляду (літака) за технічним станом української ділянки магістрального аміакопроводу «Тольятті-Горлівка-Одеса», наданого ПрАТ «АС», вказані характеристики щодо наявності двох силових пристроїв (двох двигунів) відсутні. Крім цього, за вимогами встановленими в ДКТ, кожен учасник повинен надати довідку від Державної авіаційної служби України (Державіаслужба) про відсутність у нього, протягом минулих 5 років, авіаційних пригод. В супереч цієї вимоги, ПрАТ «АС» не надав таку інформацію, приховавши при цьому авіакатастрофу з вертольотом Мі-2. Також із наданого Звіту, найвища ціна пропозиції конкурсних торгів становила 30 879 811, 20 грн., в той час як укладено було договір про закупівлю із ТОВ «Авіакомпанія МАРС РК», ціна пропозиції якого становила 30 490 659, 08 грн., тобто фактично вказана ціна не була найдорожчою. У вказаному Звіті міститься інформація щодо оцінки пропозицій конкурсних торгів учасників, документація яких відповідала вимогам до документації конкурсних торгів, зокрема вказаним критерієм визначено ціну пропозиції у відповідності до ст. 28 Закону України «Про здійснення державних закупівель». Крім того, Рішенням від 02.04.2013р. адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель за результатами розгляду скарги ПрАТ «АС» від 12.03.2013р. № 31 щодо порушення позивачем порядку проведення процедури закупівлі, було встановлено відсутність вказаних порушень з боку позивача (т.1 а.с.202-214). Таким чином, Інформація № 3 також є недостовірною та такою, що не відповідає дійсності. Позовні вимоги в частині визнання Інформації № 4 недостовірною та такою, що не відповідає дійсності також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, на обґрунтування своїх позовних вимог позивачем було надано Договір про надання послуг щодо транспортування магістральним аміакопроводом аміаку рідкого українського походження № 113/14 від 21.01.2014р., Додаткова угода № 9 до Договору № 028/А/2007 від 24.12.2007 щодо надання послуг по транспортуванню магістральним аміакопроводом аміаку рідкого українського походження від 24.12.2012р. (а.с. 222-226), укладених між позивачем та ПАТ «Концерн Сітрол» (а.с. 216-220), Договір 001-1/С/2014 щодо надання послуг по транспортуванню магістральним аміакопроводом аміаку рідкого українського походження (а.с. 227-231), Додаткова угода № 10 до Договору № 022/А/2009 від 01.10.2009р. (а.с. 233-237), щодо надання послуг по транспортуванню магістральним аміакопроводом аміаку рідкого українського походження від 07.12.2009р., укладених між позивачем та ПАТ «Сєвєродонецьке об'єднання «Азот» є Відповідно до п. 5.1. Розділу 5 вказаних угод та договорів, тариф на транспортування магістральним трубопроводом 1 тонни аміаку рідкого встановлюється у відповідності до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики «Про затвердження тарифів на транспортування аміаку магістральними трубопроводами для Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» від 30.07.2009 року № 897 та складає для всього маршруту 35 грн. 90 коп. без ПДВ за 1 тонну. Крім того, тариф на транзит аміаку через територію України встановлений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.1993р. № 992 «Про плату за транзит нафти, газу та аміаку трубопровідним транспортом через територію України» у розмірі - 3,2 долара США за 1 тону у розрахунку на 100 км. Судом встановлено, що відповідно до Контракту щодо надання послуг по транзиту рідкого аміаку через територію України магістральним трубопроводом №026/А/2007 від 24.12.2007р., укладеного між позивачем та ВАТ «Тольяттіазот» (м. Тольятті, Росія) (том перший, а.с. 240-244), та Контракту щодо надання послуг по транзиту рідкого аміаку через територію України магістральним трубопроводом №027/А/2007 від 21.12.2007р., укладеного між позивачем та ВАТ «Міндобрива» (м. Россош, Росія) (том другий, а.с. 6-10) тариф за транзит аміаку через територію України встановлено в розмірі 3, 2 долари США за одну тонну в розрахунку на 100 км або 25, 73 долари за 1 тонну аміаку в розрахунку на 804 км. Наказом Міністерства промислової політики України від 01.04.2011р. № 83 «Про надбавку до тарифу за транзит нафти, газу та аміаку трубопровідним транспортом через територію України» встановлена надбавка до діючого тарифу в розмірі - 0,6 долара США за 1 тону в розрахунку на 100 км, і зобов'язано позивача при укладенні контрактів керуватися вказаним наказом. Як вбачається з наявних в матеріалах справи Додаткової угоди [NUMBER] (том другий, а.с. 1-5), та Додаткової угоди № 16 (том другий, а.с.11-16) укладених між позивачем та ВАТ «Тольяттіазот» (м. Тольятті, Росія), ВАТ «Міндобрива» (м. Россош, Росія), тарифна ставка щодо транзиту аміаку через територію України була змінена у відповідності до вище вказаного Наказу та склала - 3,8 долара США за 1 тону в розрахунку на 100 км. За таких обставин, твердження відповідача про зниження вартості послуг з транспортування аміаку з 2 доларів до 0,5 доларів за 100 км є такою, що не відповідає дійсним обставинам, а відтак є недостовірною, тому такою, що порочить ділову репутацію позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України вважається, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною. Під недостовірною інформацією розуміється інформація, що не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекоручені). У зв'язку зі внесенням з 27.03.2014р. змін до Цивільного кодексу України, зокрема до статті 277, принцип презумпції добропорядності (частину 3) було скасовано, а тому доказування позивачем обґрунтованості свого позову, а саме - недостовірності поширеної відповідачем інформації, має відбуватися у загальному порядку. Згідно ч. 5 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні було доведено в силу ст.ст.10,58-60 ЦПК України належними та допустимими доказами, що Інформація № 1, №2, №3 та №4 не є оціночним судженням, містить фактичні дані та стосується безпосередньо позивача. Вказана інформація була поширена шляхом публікації в друкованому виданні всеукраїнської громадсько-політичної газети «Наша версія», [NUMBER] за підписом [PERSON]. Крім того, вказана інформація є такою, що не відповідає дійсності (є неповною та перекрученою), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв'язку з чим впливає на формування в суспільстві негативної оцінки щодо діяльності позивача як суб'єкта господарської діяльності та порушує право позивача на недоторканність його її ділової репутації, а тому суд приходить до висновку, що вказану інформацію необхідно визнати недостовірною. Юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила (ч. 6 ст. 277 ЦК України). Спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка вказаним рішенням визнається недостовірною, суд враховує п.п.24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1, якою передбачено що, якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або значити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Суд приходить до висновку, що способом спростування поширеної відповідачем інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача є зобов'язання відповідача [PERSON] за власний кошт повідомити про ухвалене у справі рішенням шляхом публікації його тексту у Всеукраїнській Громадсько-політичній газеті «Наша Версія» протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо обраного позивачем способу спростування визначеної інформації - шляхом заборони відповідачу та будь-якій іншій особі розповсюджувати вказані відомості у подальшому, як такі, що не відповідають дійсності, у будь-якій формі та в будь-який спосіб (у засобах масової інформації, книговиданні, друкованій, усній, електронній, аудіо-, відео-, Інтернет-виданнях), враховуючи, що така позовна вимога є неконкретизованою та не деталізованою, а спосіб спростування вже визначений судом вище. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, судовий захист цивільних прав та інтересів особи здійснюється шляхом подачі останньою позовної заяви до суду, при цьому відповідачем по справі є особа, на яку позивач вказує, як на таку, що порушила або не визнала права та інтереси позивача. За таких обставин, рішення суду за результатами розгляду конкретного спору не може бути направлено на невизначене коло осіб, а також стосуватись дій, що відносяться до майбутніх, адже, факт порушення прав та інтересів особи має бути таким, що відбувся на час розгляду справи. Також, слід відмовити і у позовній вимозі щодо визнання такою, що відповідає дійсності інформації, наведеної у якості обґрунтування даного позову, оскільки обраний спосіб захисту позивачем не узгоджується із способами захисту, наведеними у ст. 16 ЦК України. Крім того, суд звертає увагу позивача на ту обставину, що судове рішення, ухвалене за результатами розгляду вказаної справи саме по собі є підтвердженням достовірності обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог. Питання щодо судові витрат у справі суд вирішує у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial