Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

В провадженні суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення утримання. Позивачка позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18 серпня 1990 р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб про, що Новосвітською сільською радою Ширяївського району Одеської області було складено відповідний актовий запис № 8. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Подружнє життя не склалося у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та різними характерами. Останнім часом шлюб носив формальний характер у зв`язку з чим в травні 2018 р. вони припинили спільне проживання, тому позивачка просить даний шлюб розірвати. Також позивачка [PERSON] є інвалідом 2 -ї групи, тобто непрацездатною особою. Інвалідність встановлено безстроково, тому вважає, що має право на утримання (аліменти) від [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку зі станом здоров`я. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, не прийняв мір для збереження сім' ї. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 18 серпня 1990 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] про, що було зроблено актовий запис №8. Згідно довідки № 691 від 12.12.2018 р. виданої Новосвітівською сільською радою Ширяївського району Одеської області про те, що до складу сім`ї [PERSON], входять слідуючі особи: чоловік [PERSON] , син [PERSON] . Згідно довідки виданої Одеською психіатричною №2 спеціалізованої медико - спеціальної експертної комісії серії 2-18 ОБ про те, що [PERSON] , 1967 р.н., присвоєно 2-гу групу інвалідності безстроково. Згідно довідки №608 від 17.12.2018 р. виданої Управлінням ПФУ Великомихайлівське об`єднане управління ПФУ, [PERSON]. про те, що вона знаходиться на обліку в Управлінням ПФУ Великомихайлівське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1452 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також, відповідно до ч.2 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно частин 1,2 ст.76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Частинами 1-3 статті 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до частин 1, 3 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Згідно частин 1, 2 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання непрацездатної дружини, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає можливим стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн. щомісячно, протягом строку інвалідності. У позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, а саме суму витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стягнення витрат на надання професійної допомоги адвоката, які позивачка понесла задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.), інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Надано лише довідку відповідно до якої при підготовці та поданні позовної заяви за позовом [PERSON] до [PERSON] , позивачем було проведено оплату послуг за підготовку, написання позовної заяви та надання консультацій в розмірі 500 грн. Відповідно до ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

Outcome: partial