Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра (далі ПАТ КБ Надра) звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] борг за договором кредиту в загальній сумі 28028,22 доларів США, що еквівалентно 699477 грн. 81 коп. В обґрунтування позову вказувало, що 24 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра, та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08/03/2008/840-К813, за яким ПАТ КБ Надра надало йому грошові кошти у розмірі 25000 доларів США з умовою їх повернення та сплатою відсотків за користування ними із кінцевим терміном повернення 15 березня 2023 року включно. 24 березня 2008 року, на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, між ПАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений договір поруки. Посилаючись на те, що [PERSON] взяті на себе обов'язки не виконав, у зв'язку з чим за ним утворилася зазначена заборгованість, тому просив її стягнути з нього та його поручителя в повному розмірі, яка складається з наступного: ? 21345,62 доларів США борг по кредиту; ? 2964, 70 доларів США борг за відсотками; ? 442, 13 доларів США пеня; ? 775,77 доларів США заборгованість з комісії; ? 2500 доларів США штраф. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Однак на завершення розгляду справи та на судові дебати не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, тому суд, з врахуванням заяви про можливість розгляду справи за її відсутності (а.с. 35), і з врахуванням наданих всіх необхідних пояснень під час розгляду справи по суті, вважав можливим завершити розгляд справи за її відсутності. Відповідачка [PERSON] до судового засідання на розгляд справи не з'явилася про його час та місце була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову зазначивши, що банком нарахована заборгованість безпідставно та необґрунтовано. Крім того просили застосувати строк позовної давності до пред'явлених вимог. Представник відповідача на останнє засідання, на якому були проведені судові дебати та завершено розгляд справи не з'явився, але це не стало причиною для неможливості завершення розгляду справи, так як під час розгляду справи ним були надані всі пояснення та заперечення, які він вважав за необхідне, і сам відповідач не заперечував проти завершення розгляду. Суд, заслухавши присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. 24 березня 2008 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ Надра був укладений кредитний договір № 08/03/2008/840-К813. Відповідно до якого банк надав йому кредитні кошти в сумі 25 000 доларів США строком до 15 березня 2023 року з умовою їх повернення щомісячними платежами в розмірі 364,50 доларів США. Кредит був наданий за умови сплати відсотків за користування коштами в розмірі 14,49 % річних (п.1.3.1-1.3.2). Крім того, в той же день, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого вона поручилася перед банком за належне виконання [PERSON] обов'язків за кредитним договором, в тому числі по поверненню кредиту, відсотків, інших платежів та штрафних санкцій. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені статтею 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Також, положення ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України вказують, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, 29 жовтня 2010 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитного договору. Відповідно до цієї угоди сторони дійшли згоди про текст договору необхідно викласти в іншій редакції. В тому числі було узгоджено, що строк на який надавався кредит та відсоткова ставка за користування ним залишилися такими ж, а от розмір щомісячних платежів по поверненню кредиту відповідно до нового графіку, визначеному в додатку №1 до договору, складав 380,89 доларів США, що включало в себе суму кредитного боргу, проценти та комісію. Що ж стосується посилань відповідача та його представника про необхідність застосування позовної давності, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до умов кредитного договору строк його дії до 15 березня 2023 року. Позов про стягнення заборгованості був поданий 28 серпня 2015 року. Відповідачем [PERSON] та його представником заявлено про застосування строку позовної давності. Оскільки суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору і його неналежне виконання в частині погашення кредитних платежів, тому на підставі статей 257, 258, 253, 261, 266, 267, 526, 520, 549, 1049, 1050, 1054 ЦК України заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в межах загального та спеціального строку позовної давності, тобто за вимогами про стягнення пені в межах річного строку з 28 серпня 2014 року по 28 серпня 2015 року 358,04 доларів США (еквівалентно 8935 грн. 32 коп.), а також в межах трирічного строку по іншим боргам: борг по кредиту в сумі 21345,62 доларів США, що дорівнює 532705 грн. 52 коп., борг по процентам в сумі 4919,55 доларів США, що дорівнює 122773 грн. 26 коп., заборгованість за комісією в сумі 382,40 доларів США, що дорівнює 9543 грн. 25 коп. Доказів та розрахунків на спростування цього боргу суду представлено не було. При цьому суд не приймає посилання представниці позивача про те, що строк позовної давності за всіма вимогами по кредитному договору складає десять років, що було визначено п. 7.3 первісного тексту кредитного догвоору. В той же час, згідно з додатковою угодою весь текст договору був викладений заново і положення правочину про збільшення строку позовної давності в ньому визначено не було. Тобто суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди про виключення з умов договору положення про збільшення строку позовної давності. Вважати, що цією додатковою угодою не змінювалися положення первісного тексту кредитного договору щодо умов про збільшений строк позовної давності суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до тексту додаткової угоди всі положення і текст договору був викладений в новій редакції заново, про що сторони підписалися. Крім того, не знаходить підстав для задоволення вимог щодо стягнення штрафу. Так, своєму позові позивач не наводить точного обґрунтування та підстав для стягнення штрафу в розмірі 2500 доларів США. Однак умови договору (додаткової угоди) позичальник зобов'язаний сплатити штраф за різні порушення умов договору: - п. 4.2 у разі порушення вимог п.п. 3.3.2-3.3.13, 3.3.15-3.3.23 (крім п. 3.3.7 - своєчасність сплати платежів по кредитним зобов'язанням) штраф складав 5% від суми залишку по кредиту на день порушення зобов'язань; - п. 4.3. - при простроченні виконання зобов'язань, визначених абз. 1 п. 2.4 договору (порядок та строк внесення щомісячних платежів). На підставі якого із цих пунктів необхідно з відповідача стягувати штраф в розмірі 2500 доларів США позивачем не обґрунтовано, хоча зазначені положення передбачають багато умов порушення договору, за які можливо стягнення штрафу. Якщо навіть враховувати, що позивач просить стягнути штраф за порушення умов договору щодо несвоєчасності сплати щомісячних обов'язкових платежів, то за це передбачена фінансова відповідальність з п. 4.1. кредитного договору сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Статтею 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тому стягнення і пені і штрафу за порушення умов договору позичальником в частині несвоєчасної чи неповної сплати обов'язкових щомісячних кредитних платежів протиправне. З врахуванням викладеного,

Outcome: partial