Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/9477/14-ц. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2016 року позовну заяву [PERSON] про стягнення суми залишити без розгляду. Судом встановлено, що при постановленні зазначеної ухвали не було розглянуто позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] Сторони в судове засідання не з?явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2014 року між ТОВ «ВЕНЧУРНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЕКТИ» та [PERSON] було укладено Договір підряду на виконання будівельно-монтажних робіт. Відповідно до п. 1.1. Договору [PERSON] зобовязався на замовлення ТОВ «ВЕНЧУРНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЕКТИ» виконати монтажні роботи відповідно до п.1.2.цього Договору, що є його невідємною частиною, на обєкті Замовника, та передати виконані роботи Замовнику за Актом про прийняття виконаних робіт по Договору, а Замовник в свою чергу зобовязується прийняти закінчені роботи та оплатити їх відповідно умов цього Договору. Місцезнаходження Об'єкта: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 16, а саме - житлові квартири за номерами: 1, 2, 3, 5, 6, 10, 11, 87, 88, 89, 90, 96, 97, 103, 115, 119, 123, 127, 143, 173, 174, 175, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192, 193, 196, 200, 212, 220, 221, 225, 229, 233, 237; нежиле приміщення за номером: 260; приміщення комерційного призначення за номерами: 268, 270. Відповідно умов пункту 3.1. монтажні роботи повинні були бути виконаними протягом 60 (шістдесят) календарних днів з моменту отримання авансового платежу від Замовника та при умові передачі Виконавцю будівельного майданчику, підготовленого для виконання будівельно-монтажних робіт, та наявності відповідних дозволів і ліцензій, якщо такі необхідні відповідно до діючого законодавства України згідно п. 7.5. цього Договору. ТОВ «ВЕНЧУРНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЕКТИ» не сплатили вартість виконаних будівельно-монтажних робіт в порушення умов Договору на виконання будівельно-монтажних робіт. [PERSON] в свою чергу виконав монтажні роботи за власні грошові кошти. Починаючи з 25 квітня 2014 року, [PERSON] вільно користується нерухомим майном в якому було виконано будівельно-монтажні роботи. Відповідно до п. 9.1.6. Договору, у разі здійснення монтажно-будівельних робіт за власні грошові кошти Виконавця, він має право звернутись до суду з позовом щодо визнання права власності на реконструйовану будівлю. ТОВ «ВЕНЧУРНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЕКТИ» було передано в іпотеку ПАТ «ВТБ Банк» нерухоме майно, в якому було здійснено будівельно-монтажні роботи за власний рахунок (грошові кошти) [PERSON] Між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ВЕНЧУРНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЕКТИ» було укладено наступні договори іпотеки щодо нерухомого майна, яке є предметом даного спору та розташовується за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. №16: житлові квартири №№ 1, 2, 3, 5, 6, 10, 11 були передані в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 27.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №777; житлові квартири №№87, 88, 89, 90 були передані в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 30.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №885; житлові квартири №№96, 97, 103, 115, 119, 123, 127 були передані в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 31.05.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №933; житлові квартири №№ 173, 174, 175, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182, 183, 184 були передані в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 07.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №1217; житлові квартири №№ 143, 191, 192, 193, 196, 200 були передані в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 01.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №993; житлові квартири №№ 220, 221, 225, 229, 233, 237 були передані в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 02.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] за реєстровим №1047; нежиле приміщення №260 було передано в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 03.06.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1093; приміщення комерційного призначення №№268, 270 були передані в іпотеку відповідно до Договору іпотеки від 26.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №5688. В подальшому між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ВЕНЧУРНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЕКТИ» були укладені Додаткові угоди до кожного з вказаних іпотечних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про іпотеку», Іпотечний договір\~укладається між\~одним або\~декількома іпотекодавцями\~та іпотекодержателем\~у письмовій\~формі і\~підлягає нотаріальному\~посвідченню.\~Іпотечний договір\~повинен містити\~такі істотні\~умови: 1)\~для іпотекодавця\~та іпотекодержателя\~-\~юридичних осіб\~відомості про: для\~резидентів -\~найменування,\~місцезнаходження та\~ідентифікаційний код\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних та\~фізичних осіб\~-\~підприємців; для\~нерезидентів -\~найменування,\~місцезнаходження та\~державу,\~де зареєстровано\~особу; для\~іпотекодавця та\~іпотекодержателя -\~фізичних осіб\~відомості про: для\~громадян України\~-\~прізвище,\~імя,\~по батькові,\~місце проживання\~із зазначенням\~адреси та\~індивідуальний ідентифікаційний\~номер у\~Державному реєстрі\~фізичних осіб\~-\~платників податків\~та інших\~обовязкових платежів; для\~іноземців,\~осіб без\~громадянства -\~прізвище,\~імя,\~по батькові\~(за\~наявності),\~адресу постійного\~місця проживання\~за межами\~України; 2) зміст та розмір основного зобовязання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобовязання; 3)\~опис предмета\~іпотеки,\~достатній для\~його ідентифікації,\~та/або\~його реєстраційні\~дані,\~у тому\~числі кадастровий\~номер.\~У разі\~іпотеки земельної\~ділянки має\~зазначатися її\~цільове призначення; 4)\~посилання на\~видачу заставної\~або її\~відсутність. У\~разі відсутності\~в іпотечному\~договорі однієї\~з вказаних\~вище істотних\~умов він\~може бути\~визнаний недійсним\~на підставі\~рішення суду. Іпотечний\~договір може\~містити інші\~положення,\~зокрема,\~визначення вартості\~предмета іпотеки,\~посилання на\~документ,\~що підтверджує\~право власності\~іпотекодавця на\~предмет іпотеки,\~відомості про\~обмеження та\~обтяження прав\~іпотекодавця на\~предмет іпотеки,\~визначення способу\~звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки. Іпотечний\~договір та\~договір,\~що обумовлює\~основне зобовязання,\~можуть бути\~оформлені у\~вигляді одного\~документа.\~Цей документ\~за формою\~і змістом\~повинен відповідати\~вимогам,\~встановленим у\~цій статті,\~та вимогам,\~встановленим законом,\~для договору,\~який визначає\~основне зобовязання. У разі якщо іпотекою забезпечується повернення позики, кредиту для придбання нерухомого майна, яке передається в іпотеку, договір купівлі-продажу цього нерухомого майна та іпотечний договір можуть укладатися одночасно. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. З урахуванням викладеного, Іпотечний договір був укладений з істотним порушенням норм закону, а тому є таким, що підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, а додаткові угоди також підлягають визнанню недійсними, як похідні від Іпотечного договору. Відповідно до відомостей с Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень станом на час звернення з даним позовом ПАТ «ВТБ Банк» є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, буд. 16, а саме - житлових квартир за номерами: 1, 2, 3, 5, 6, 10, 11, 87, 88, 89, 90, 96, 97, 103, 115, 119, 123, 127, 143, 173, 174, 175, 176, 177, 178, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192, 193, 196, 200, 212, 220, 221, 225, 229, 233, 237; нежитлового приміщення за номером: 260; приміщень комерційного призначення за номерами: 268, 270. Відповідно норм Закону України «Про іпотеку» вказав вище Договори іпотек були укладені з істотним порушенням, що в свою чергу призводить до визнання їх недійсними в судовому порядку. Відповідно до ч.1\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як зазначено в Правовій позиції Верховного суду України по справі № 6-111цс13, правові наслідки порушення зобов'язання настають тільки у випадках, коли це передбачено законом або договором. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Відповідно до п. 3\~ст. 653\~\~Цивільного кодексу України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. З огляду на таке, договір буде вважатися розірваним лише після набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно\~до\~ст. 328 ЦК України\~що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном н власний розсуд. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає встановленою ту обставину, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу вільно володіє та користується спірним нерухомим майном. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява третьої особи з самостійними вимогами в цій частині підлягає задоволенню, оскільки є доведеною та обґрунтованою. В позовній заяві третьої особи з самостійними вимогами зазначено, що [PERSON] виступала поручителем перед [PERSON] за виконання зобовязань ТОВ «ВЕНЧІРНІ ІНВЕСТИЦІЙНІ ПРОЕКТИ», що випливали з Договору підряду на виконання будівельно-монтажних робіт від 23.04.2014 року, тому вона несе грошову відповідальність перед [PERSON] в розмірі 20\~000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок). Однак, суд критично відноситься до даної позовної вимоги, оскільки на підтвердження вказаних вимог [PERSON] не було надано жодних належних та допустимих доказів, а тому позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: partial