Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

В серпні 2015р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача 7 978, 47 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилались на те, що 09.12.2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 400031168, згідно з умовами якого відповідач одержав кредит у сумі 5 319, 69 грн. строком до 10.12.2010 року зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитними коштами. У свою чергу відповідач зобовязався погашати заборгованість на кредитному рахунку згідно графіку платежів. Проте в порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання. Станом на 29.06.2015р. загальна сума заборгованості становить 7 978, 47 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволені вимог, в зв'язку з пропущенням строків давності для пред'явлення позову. Вислухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами, суд встановив такі обставини. Судом встановлено, що дійсно, 09.12.2007 року, між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», назва якого змінена на публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», та фізичною особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 400031168, згідно з умовами якого відповідач одержав кредит у сумі 5 319, 69 грн. на придбання компютера, строком до 10.12.2010 року зі сплатою 10,00 % річних за користування кредитними коштами. Проте, в порушення умов кредитного договору відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання. Станом на 29.06.2015р. загальна сума заборгованості відповідача становить 7978,47грн., з яких: 5049,95 прострочена сума кредиту, 639,65грн.-відсотки за користування кредитом, 2234,19грн.- штраф за РО, 55,68грн.- штраф за пропуск платежів. Останній платіж відповідачем був сплачений, 10.06.2008р.. Суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач без поважних причин пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. що позивач пропустив строк позовної давності, щодо звернення до суду з даним позовом. Згідно ст..256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася, або могла дізнатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що відповідач почав порушувати своє зобовязання перед банком, не сплачуваючи платежі з 10.06.2008р Таким чином, право звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, виникло у позивача з 10.06.2008 року, тобто коли банк довідався про порушення свого права. Згідно п.31 Постанови пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Крім того, строк загальної позовної давності сплив 10.12. 2013р., враховуючи початок дії договору. Враховуючи, що ПАТ «ВіАйБі Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] . про стягнення заборгованості за кредитним договором 11.08.2015 року, суд приходить до висновку що позивачем пропущений строк позовної давності без поважної причини, що є підставою для відмови у задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed