Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Новомосковської міської ради, третя особа: Новомосковська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилався на те, що 08 листопада 2015 року померла його дружина [PERSON], яка на випадок її смерті залишила заповіт, за яким майно, що їй належало вона заповіла - позивачу. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Однак нотаріус відмовив у видачі позивачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з тим, що померла [PERSON] отримавши свідоцтво про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 30 квітня 2006 року та [PERSON], померлого 21 лютого 2008 року не зареєструвала права власності на земельну ділянку по вул.Полтавська, 56 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. Тому позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа Новомосковська держнотконтора в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду, відповідно до вимог ст..ст. 169, 224 ЦПК України встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Судом по справі встановлено факт, що 08 листопада 2015 року померла [PERSON], про зроблено відповідний актовий запис № 974 від 10 листопада 2015 року; яка згідно свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 320453 виданого 10 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області була дружиною позивача. Відповідно до ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З копії спадкової справи № 12/2016, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що [PERSON] 18 серпня 2015 на випадок своєї смерті залишила заповіт згідно якого заповіла усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося. Та все те, що буде належати їй на день смерті [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся позивач. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, який прийняв спадщину, шляхом своєчасного звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори, а також у звязку з тим, що постійно мешкав із спадкодавцем до дня її смерті. 12 травня 2016 року [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на жилий будинок з надвірними будовами по вулюПолтавська, 56 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. 16 червня 2016 року постановою нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у звязку з тим, що померла [PERSON] отримавши свідоцтво про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 30 квітня 2006 року та [PERSON], померлого 21 лютого 2008 року не зареєструвала права власності на земельну ділянку по вул.Полтавська, 56 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області. З копії спадкової справи № 410/2006, заведеної після смерті [PERSON] померлого 30 квітня 2006 року, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулися: - [PERSON], на імя якої 03 листопада 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: вул..Полтавська, 56 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП № 092768, виданого 21 березня 1990 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НМ №\\1946. - та [PERSON], на імя якої 14 листопада 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: вул..Полтавська, 56 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП № 092768, виданого 21 березня 1990 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НМ №\\1946. З копії спадкової справи № 444/2008, заведеної після смерті [PERSON], померлого 21 лютого 2008 року, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON], на імя якої 26 вересня 2008 року було видане свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: вул..Полтавська, 56 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі свідоцтва право на спадщину 1/2 частки земельної ділянки після смерті [PERSON], але не отримавши державного акта на право приватної власності. Відповідно до ст.ст. 1217-1218, 1268-1269 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За вимогами ст.ст. 1225, 1299 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. А відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відомості про реєстрацію цих свідоцтв про право на спадщину за [PERSON] відсутні. Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Враховуючи, що спадкоємцем за заповітом спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 0,1036 га в межах згідно з планом, розташованої за адресою: вул..Полтавська, 56 в м.Новомосковськ Дніпропетровської області, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,100 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0036 га, яка належала померлому 30 квітня 2006 року [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ДП № 092768, виданого 21 березня 1990 року Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НМ №\\1946 є позивач, яка позбавлена можливості захистити свої права спадкоємця зазначеного майна не інакше як за зверненням до суду з зазначеним позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 30 квітня 2006 року, [PERSON], померлого 21 лютого 2008 року та за заповітом після смерті [PERSON], померлої 08 листопада 2015 року, то суд приходить до переконання, що його позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved