Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, однак в ході розгляду справи змінив позовні вимоги розширивши їх вимогою про встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою позивач перебував у шлюбі від якого народилася донька [PERSON], [INFO], з липня 2013 року шлюбні відносини фактично припинено, на сьогоднішній день позивач бажає розірвати шлюб з відповідачкою, крім того вважає, що донька повинна проживати разом з ним, оскільки, на його думку, відповідачка не має свого житла та самостійного заробітку, а тому не зможе сама виховувати та забезпечувати дітей, У той час як він забезпечений житлом, та отримує заробітну плату. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, наполягали на їх задоволенні, Відповідачка позов визнала частково, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, однак заперечує проти того, щоб донька залишилась проживати із ним, вважає, що може забезпечити своїй дитині належний рівень поживання та турботи. Представник Органу опіки та піклування Хортицької районної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак надав до суду висновок щодо визначення місця проживання дитини, відповідно до якого було встановлено, що батьки [PERSON] та [PERSON] однаково відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов'язків, опікуються здоров'ям та розвитком дитини, проживають зі своїми батьками, які надають допомогу у вихованні онуки, та створили умови для проживання дитини, однак посилаючись на п. 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», дійшли висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON](а.с.51-54). Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона є рідною тіткою відповідачки по справі [PERSON], також пояснила, що за час шлюбу сторін, позивач завжди дбав про сім'ю та дитину, однак мати дитини, при тому, що не мала роботи, часто залишала дитину саму, або іншими ліодьми та йшла по своїм справам. Фактично мати ніколи не займалася дитиною, на час звернення до суду дитина вже декілька місяців мешкає з батьком, якому її привезла мати та бабуся, особисто вважає, що дитині краще буде мешкати саме зі своїм батьком. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача. Йому відомо, що у позивача є донька, яка на сьогоднішній час проживає разом із ним. Також свідок пояснив, що коли позивач на роботі з дитиною гуляють його дідусь та бабуся, а після роботи відповідно батько - позивач по справі. Родину може охарактеризувати як порядну, яка веде нормальний спосіб життя, нічого поганого сказати не про них сказати не може. Крім того в судовому засіданні також було встановлено, що дитина страждає захворюванням, яке було спричинене родовою травмою та знаходиться на обліку в дитячій лікарні за місцем проживання батька - позивача по справі. Також судом було встановлено і проти цього не заперечували сторони, що оформленням медичних документів лікуванням дитини займався її батько. Суд, заслухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 19.09.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.З). Під час перебування у шлюбі в них народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.4). Після припинення сумісного проживання сторони почали проживати окремо однак у них виник спір щодо визначення місця проживання дитини. За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі.ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Судом встановлено, що батько та мати дитини проживають окремо, відповідно до висновку Органу опіки та піклування Хортицької районної адміністрації кожен з батьків позитивно характеризується, у кожного з батьків за місцем проживання створені всі необхідні замови для належного виховання дитини (л.д. 51-54), але власного житла батьки не мають. Позивач працює, має стабільний заробіток, нормований робочий день, соціальний пакет, відповідачка працює продавцем у магазині «Товари з Європи» при цьому, довідку про доходи та умови праці не надала. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають значення. Враховуючи вищенаведені обставини справи, а також той факт, що дитина є інвалідом та стоїть на обліку в поліклініці за місцем проживання батька, а також той факт, що батько дитини обіймає посаду, яке гарантує йому стабільний заробіток, та соціальну забезпеченість, як щодо нормованого робочого тижня та і щодо щорічних відпусток, суд вважає що визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька буде відповідати інтересам дитини, При цьому мати дитини жодним чином не позбавлена можливості приймати участь у її вихованні та проводити з нею час, відвідувати різноманітні заходи та виїжджати на оздоровлення в інші населені пункти. Позовні вимоги про розірвання шлюбу, також підлягають задоволення, оскільки вони повністю визнанні сторонами, а суд в ході розгляду справи остаточно прийшов до висновку про неможливість збереження вказаного шлюбу. На підставі ст. ст. 160, 161 СК України,

Outcome: approved