Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.11.2014 року Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 2135. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом та стали чужими людьми один одному, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно. В судове засідання позивач зявилася, позов підтримує з зазначених у заяві підстав. Відповідач в судове засідання зявився, проти задоволення позову заперечив, просив суд надати строк на примирення й окремо повідомив про існуючу вагітність дружини. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі з 15.11.2014 року, котрий був зареєстрований Тернопільським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис 2135. Від шлюбу у сторін спору є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оремо суд наголошує, що диспозицією частини другої ст. 110 СК України передбачено, що \~позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. В ході судового розгляду встановлено, що позивачка станом на травень 2016 року перебуває на 17-8 тижні вагітності, що стверджується протоколом ультразвукового обстеження вагітних від 12.05.2016року, та витягом з медичної книжки [PERSON] Факт вагітності визнала й сама позивачка За правилами ст. 11 ЦПК України, суд постановляє рішення з зазначених стронами спору підстав та аналізуючи надані ними докази, тобто обовязок доказування обставин покладається на кожну із сторін спору. Відтак суд наголошує, що позивачкою належними та допустимими доказами не доведено вчинення відповідачем щодо неї протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, тобто не доведено визначної законом обставини, котра надає позивачці право на розірвання шлюбу протягом вагітності. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено той факт, що сторони не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, однак за відсутності обставини, що надає позивачці, котра є вагітною, права на розірвання шлюбу (вчинення щодо [PERSON] відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення), суд вважає, що в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed