Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В позовній заяві позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою, укладений 05.10.2013р. відповідно до актового запису № 03 свідоцтва про шлюб зареєстрованого виконавчим комітетом Новоказанкуватської сільської ради Чернігівського району Запорізької області. Від даного шлюбу дітей не мають. В судовому засіданні позивач, [PERSON] на позовних вимогах про розірвання шлюбу з відповідачкою наполягав на тій підставі, що разом з відповідачкою не проживають з 13 червня 2014р. Відповідач з часу спільного не проживання забрала частину спільно нажитого майна без його на те згоди, про що він з даного приводу звертався до міліції. Крім того, відповідачка сама пішла від нього. Вважає, що відповідачка не має наміру примиритися, а хоче забрати у нього майно. Заперечував проти надання їм строку для примирення. Він не бажає примиритися. Відповідач, [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні просили надати строк для примирення 6 місяців, оскільки відповідачка кохає чоловіка і розлучатися з ним не бажає. Крім того, вказали, що у телефонному режимі через сусідів відповідачка повідомляла позивача про намір примиритися, однак їй було переказано, що якщо вона прийде до його будинку, він вчине фізичну розправу, більше вона не телефонувала. Також вказала, що особисто з позивачем не розмовляла з питання їх примирення. На час розгляду справи судом спір про поділ майна між сторонами відсутній. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2013р., відповідно до актового запису № 03 свідоцтва про шлюб зареєстрованого виконавчим комітетом Новоказанкуватської сільської ради Чернігівського району Запорізької області. За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розлученні. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені, стосунки не підтримують, разом не проживають з 13 червня 2014 року, важає, що примирення та збереження шлюбу неможливо, оскільки суперечить його інтересам. Крім того, в судовому засіданні з'ясовано, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі лише 8 місяців, спільних дітей не мають, відповідачка з 13.06.2014р. проживає окремо та будь-яких зусиль для примирення та відновлення подружніх стосунків не вживала. За таких обставин, суд вважає, що між сторонами відсутнє почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомога та підтримка, тобто відсутні морально-правові основи шлюбу, а тому такий шлюб підлягає розірванню. Судом встановлено, що сім»я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, у зв'язку з чим шлюб потрібно розірвати. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них (ч. 2 ст. 112 СК України). Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя.

Outcome: approved