overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної злочином. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03 лютого 2014 року біля 15 години відповідач знаходячись в нього в гостях в [ADDRESS], де діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю [PERSON] з кишені його пальто, яке знаходилось в шафі, таємно викрала кошти в сумі 600 грн., чим спричинила позивачу матеріальної шкоди на вказану суму та завдала моральної шкоди на суму 400 грн. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 24 березня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 240 год. громадських робіт. В судове засідання позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності та просить задовольнити його позовні вимоги. Відповідач, яка повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явилась. У відповідності до ст.169 ч.4 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 03 лютого 2014 року біля 15 години відповідач знаходячись в нього в гостях в [ADDRESS], де діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю [PERSON] з кишені його пальто, яке знаходилось в шафі, таємно викрала кошти в сумі 600 грн., чим спричинила позивачу матеріальної шкоди. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 24 березня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 240 год. громадських робіт. Ці обставини підтверджуються вироком Хмельницького міськрайонного суду від 24 березня 2014 року.ськрайонного судувід 6 травня2009 рокуС. визнано винними у вчинені злочену У відповідності до ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ст.1167 ч.1 даного Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оцінюючи встановлені обставини та надані докази суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача суму матеріально збитку в розмірі 600 грн. Також суд вважає, що [PERSON] через крадіжку та спричинені при цьому матеріальні збитки, а також через розслідування в подальшому, як наслідок, кримінальної справи переніс нервовий стрес і моральні страждання, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому на користь позивача слід стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 400 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач вказує, що постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2003 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2014 року з нього стягнуто аліменти на утримання другої доньки від іншого шлюбу [PERSON], [INFO], в розміні 1/6 частини його доходів. Проте, це складає 40 % його доходів. На його утриманні знаходиться тяжко хвора мати, що потребує значних матеріальних затрат на ліки та засоби гігієни. Посилаючись на викладене, просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2003 року на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини його заробітної плати щомісячно та стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялась судом належним чином. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 2 вересня 2003 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх його видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму, починаючи з 25 липня 2003 року. Постанова набрала законної сили та, згідно листа № РЦ-232/101-01-13 від 13 травня 2014 року, який знаходиться на виконанні та за місцем роботи позивача - ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» проводяться відрахування з 1 листопада 2003 року по теперішній час. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 квітня 2014 року і до повноліття дитини. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 6 серпня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2014 року залишено без змін. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 05 липня 1968 року у Щербанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 43. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння в сім'ї, постійні скандали. Спір щодо поділу майна відсутній. В зв'язку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові. На примирення не погодився. Вважав, що шлюб зберегти неможливо, а тому просив про його розірвання. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. На примирення не погодилася, вважала, що шлюб зберегти неможливо, а тому просила про його розірвання. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 05 липня 1968 року у Щербанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 43. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.09.2004 року Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис №06, мотивуючи тим, сторони не проживають однією сім'єю з травня 2013 року, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинилися, сімейне життя не склалося з тих підстав, що сторони мають різні характери, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Вважає примирення неможливим. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 02.09.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.09.2004 року, виданим Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.2004 року, видане Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с.6) та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.08.2007 року, видане Кам'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с.5). Сторони не проживають однією сім'єю та спільне господарство не ведуть. Спору щодо стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей та розподілу спільного майна на даний час немає, що з огляду на вимоги ч.1 ст.61 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст. 174 ЦПК України відповідачу роз'яснені, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від даного шлюбу мають неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON] - [INFO], спільне життя не склалось через різні погляди, несумісність характерів. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив не надавати строк на примирення так як вони разом не проживають та примирення не можливе. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки сторони в судовому засіданні наполягали на розірванні шлюбу, так як дійсно подружжя разом не проживає, спільне господарство не ведеться, сторони не бажають примиритись.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 1998 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], між сторонами виникають постійні сварки, тривалий час разом не проживають, подальше збереження шлюбу не можливе. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки сторони в судовому засіданні наполягали на розірванні шлюбу, так як дійсно подружжя разом не проживає, спільне господарство не ведеться і наданий судом строк на примирення результатів не дав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 квітня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в шлюбі у подружжя народились сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], між сторонами виникають постійні сварки, тривалий час разом не проживають, подальше збереження шлюбу не можливе. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки сторони в судовому засіданні наполягали на розірванні шлюбу, так як дійсно подружжя разом не проживає, спільне господарство не ведеться і наданий судом строк на примирення результатів не дав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 16 серпня 1996 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 серпня 1996 року Центральним районним ЗАГС м. Миколаєва, актовий запис № 227, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 2 вересня 2005 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка позов не визнала, проти розірвання шлюбу з позивачем заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 2 вересня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 938, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідачки на відсутність її згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 3 вересня 2005 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 3 вересня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 987, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 5 серпня 1088 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена судом належним чином. Подала до суду заяву, у якій проти розірвання шлюбу з позивачем заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 5 серпня 1988 року відділом Ленінським палацом урочистих РАГС м. Миколаєва, актовий запис № 944, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідачки на відсутність її згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 7 серпня 1993 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку Маргариту та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена судом належним чином. В судовому засіданні 3 жовтня 2014 року відповідачка проти розірвання шлюбу заперечувала. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 7 серпня 1993 року відділом ЗАГС Ленінського райвиконкому м. Миколаєва, актовий запис № 698, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку Маргариту та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідачки на відсутність її згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved