Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій зазначила, що причиною звернення до суду з даним позовом є те, що сімейне життя з відповідачем не склалось зв'язку із постійними конфліктами, протилежними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння та любов один до одного, вони припинили сімейно шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. За таких обставин, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в у розмірі 25% від заробітної плати з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. 20 серпня 2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій він не заперечує проти розірвання шлюбу, в решті позовних вимог просить відмовити, посилаючись на те, що він не згоден з вимогами позивачці щодо стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 25% від заробітної плати, однак згоден на встановлення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідач не згоден з вимогами позивачки про визначення місця проживання дитини, оскільки до позовної заяви не надано висновку органів опіки та піклування щодо можливості такого проживання, відсутні акти обстеження помешкання щодо наявності умов для проживання дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та дату засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила шлюб розірвати. Також в заяві просила залишити без розгляду другий пункт позовної заяви щодо визначення місця проживання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року вказаний позов залишено без руху. В подальшому у зв'язку з відрахуванням судді [PERSON] зі штату суду справу призначено на повторний автоматизований розподіл. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.11.2017 року відкрито провадження по справі. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 21 лютого 2012 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 173, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. В зв'язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, вони вважають, що їх сім'ю зберегти неможливо. На даний час вони не підтримують шлюбних стосунків, що визнав відповідач у своїй заяві. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 25.09.2012 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №8375. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об'єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 07 серпня 2017 року. Таким чином позов підлягає задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 25% частині заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення доньки [PERSON],[INFO] повноліття. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 430 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв'язку із задоволенням позову про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 640грн. 00 коп.(станом на момент подачі позову), а також в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved