Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

В поданому позові позивачка зазначає, що 23 грудня 2009 року у м. Гірське помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. При цьому до смерті, а саме 07 червня 2006 року [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, згідно змісту якого у разі своєї смерті належну йому приватизовану квартиру [ADDRESS] він заповідав позивачці. Після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка, як єдиний спадкоємець за заповітом, відразу вступила у володіння і управління квартирою, утримуючи квартиру в належному стані. Крім того, у відповідності до статей 1268,1269 ЦК України у продовж 6-ти місячного строку, а саме 29 квітня 2010 року позивачка звернулася до державного нотаріуса м.Первомайська із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], після чого державним нотаріусом була заведена спадкова справа №167. Разом з тим, позивачка після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини не заявила про відмову від прийняття спадщини, але у звязку із браком коштів не отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом та не оформила на себе право власності на успадковану квартиру. При цьому у жовтні 2014 року після початку проведення антитерористичної операції на Сході України згідно Постанови Верховної ради України №1693-VII від 07.10.2014 року «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Луганської області, зміну і встановлення меж Перевальського і Попаснянського районів Луганської області» територія міста Гірське, яка раніше відносилася до міста Первомайська, була віднесена до території Попаснянського району Луганської області. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивачка в поданому позові також зазначає, що в дійсний час вона вирішила оформити право власності на спадкову квартиру у встановленому законом порядку, у звязку з чим звернулася до приватного нотаріуса Попаснянської нотаріальної контори. Але, нотаріус, ознайомившись з документами, які були надані позивачкою, відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину, повідомивши, що переоформлення спадщини після смерті [PERSON] у нотаріальному порядку на території, яка підконтрольна Українській владі, не є можливим у звязку з тим, що спадкова справа після смерті [PERSON] вже була заведена у м.Первомайську та разом з усіма документами там і залишилася, а витребувати цю справу для ознайомлення та зясування кола спадкоємців, що прийняли спадщину або відмовились від неї, - неможливо. А тому в поданому позові позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру загальною площею 45,9 кв.метрів, житловою площею 27,6 кв. метрів, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 23 грудня 2009 року. До початку розгляду справи по суті з боку представника позивачки на адресу суду надійшла письмова заява, згідно якої представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Представник відповідача Гірської міської ради Луганської області позов визнав, справу просив розглянути у його відсутність. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини згідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо місце проживання невідоме місцезнаходження нерухомого та рухомого майна або їх основної частини. При цьому згідно ст.1228 ч.2 ЦК України право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Також, відповідно до ст.1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яка здійснює це право тільки особисто. При цьому згідно ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, та має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу, в тому числі і посадовими особами органу місцевого самоврядування. Враховуючи вищенаведені вимоги діючого законодавства судом із наданих позивачкою письмових доказів було встановлено наступне. Так, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №1966 від 04 травня 2006 року, виданого Первомайським міським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] ( а.с.7-8). При цьому, станом на грудень 2009 року [PERSON] проживав в належній йому квартирі самостійно, що підтверджується відомостями з будинкової книги. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 23 грудня 2009 року (а.с.9), і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. При цьому, із матеріалів справи вбачається, що згідно копії заповіту від 07 червня 2006 року [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, в якому належну йому приватизовану кватиру № 22 у будинку № 4 у м.Гірське по вул. Дружби, заповів [PERSON] (а.с.10). Після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка, як єдиний спадкоємець за заповітом, відразу вступила у володіння і управління квартирою, утримуючи квартиру в належному стані. Крім того, у відповідності до статей 1268,1269 ЦК України у продовж 6-ти місячного строку, а саме 29 квітня 2010 року позивачка звернулася до державного нотаріуса м.Первомайська із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], після чого державним нотаріусом була заведена спадкова справа №167. Це підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Разом з тим, позивачка після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини не заявила про відмову від прийняття спадщини, але у звязку із браком коштів не отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом та не оформила на себе право власності на успадковану квартиру. В грудні 2016 року позивачка вирішила оформити право власності на спадкову квартиру у встановленому законом порядку, у звязку з чим звернулася до приватного нотаріуса Попаснянської нотаріальної контори. Але, нотаріус, ознайомившись з документами, які були надані позивачкою, відмовив останній у видачі свідоцтва про право на спадщину, повідомивши, що переоформлення спадщини після смерті [PERSON] у нотаріальному порядку на території, яка підконтрольна Українській владі, не є можливим у звязку з тим, що спадкова справа після смерті [PERSON] вже була заведена у м.Первомайську та разом з усіма документами там і залишилася, а витребувати цю справу для ознайомлення та зясування кола спадкоємців, що прийняли спадщину або відмовились від неї, - неможливо ( а.с.16). Згідно ст.1218 ЦК Україні до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також, згідно правової позиції Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, зазначеної у оглядовому листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Це також не суперечить закону, а саме ст.392 ЦК України, де вказано, що власник майна має право звертатись з позовом про визнання права власності, як що це право не визнається чи оспорюється іншими особами. Враховуючи вищенаведене у сукупності суд вважає, що при таких обставинах позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно звіту про оцінку майна № 26122016-001 (а.с.17-19), ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] складає 51200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved