Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що позивач на підставі договору дарування від 05.03.2004 року є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстрована його колишня дружина [PERSON]. Шлюб між ними було розірвано 26.06.2013 року. З квітня 2013 року відповідачка в квартирі не проживає. На неодноразові прохання знятися з реєстрації відповідачка лише обіцяє, на теперішній час зовсім не бажає спілкуватися. Відповідачка не бере участі в утриманні квартири та не оплачує комунальні платежі. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування даною квартирою. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, по невідомій суду причині, про день та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, повісткою та телефонограмою. Клопотання про відкладення справи від неї також не надходило. Вислухавши позивача, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.03.2004 року та договору дарування від 05.03.2004 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Дане право власності зареєстровано в БТІ м. Краматорська 14.04.2004 року. (а.с. 3, 4, 5) Відповідно до довідки КП «СЄЗ», виданої 23.02.201 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу № 127 від 26.06.2013 року. (а.с. 8) Відповідно до акту, складеного 23.02.2015 року, відповідач [PERSON] з квітня 2013 року по теперішній час за адресою: м. Краматорськ, вул. Лазо, 29-104 не проживає. (а.с. 7) Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування даною квартирою, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved