Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В позові вказано, що в 2012 році сторони зареєстрували шлюб, в якому 30/04/2013 р. народилась донька. Проте відповідач не надає будь-якого утримання доньці. Тому позивачка просила присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки 800 гривень та позивачки в сумі 500 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з підстав, що в ньому вказані. Також позивачка надала суду пояснення про те, що відповідач надав суду неправдиву інформацію щодо свого навчання, оскільки строк його навчання вже закінчився, відповідач є працездатним, не має інших утриманців, має доходи на своє утримання. Відповідач надав суду письмове заперечення проти позову, відповідно до якого позивачка працює, а він навчається в навчальному закладі, не має можливості працевлаштуватись, проживає з батьками та перебуває на їх утриманні. Бажає бути з дитиною, але в цьому йому перешкоджає позивачка. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження № 231720 батьками Нехом`яж В.Д. 30/04/[INFO] зареєстровано сторони спору. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, відповідач не довів перед судом свою непрацездатність чи іншу неспроможність надавати забезпечення дружині, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років. Так само відповідно до пояснення позивачки відповідач вже завершив навчання в навчальному закладі. При цьому відповідачем не було надано доказу того, що він навчається в будь-якому навчальному закладі на денній формі навчання. В свою чергу відповідно до ст. 159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. В ст. 131 ЦПК України вказано, що сторони зобов`язані надати суду докази до початку розгляду спору по суті. Крім цього пояснення відповідача про те, що він навчався в навчальному закладі на платній основі є свідченням того, що всупереч невиконаному обов`язку із утримання дитини він витрачає грошові кошти на власні потреби. В ст. 180 СК України вказано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В п. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом враховано усі обставини, про які сторони повідомили суд для їх врахування при ухваленні цього судового рішення. Тому на думку суду частка відповідача у забезпеченні інтересів дитини повинна складати 700 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 вказаної Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial