Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив вселити його в квартиру [ADDRESS] та зобовязати відповідача [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні зазначеною квартирою шляхом передачі йому ключів від дверей квартири, мотивуючи позовні вимоги тим, що він зареєстрований в спірній квартирі, постійно мешкав в ній до травня 2015 року, а 12 травня 2015 року його звідти вигнав новий чоловік відповідача. Потрапити в квартиру він не зміг через те, що замки на вхідних дверях були змінені відповідачкою. В жовтні 2015 року [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою, в якій просила захистити її право на квартиру [ADDRESS], а саме: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] в жовтні 2013 року виїхав разом зі всіма речами до іншої жінки, де і проживає, спроб повернутися жити до спірного житла відповідач не робив. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2015 року в задоволенні первісного позову [PERSON] відмовлено повністю. Зустрічний позов [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 2 в будинку № 3 по провулку Стахановців в м. Чернігів. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Так, заявник вказує, що судом не враховано письмових доказів, які підтверджують факт його проживання та користування спірним житлом. Не взято до уваги пояснення третьої особи - сина [PERSON], який вказав, що заявник проживав в спірному приміщенні до листопада 2014 року. Не проаналізовано покази свідків, які плутались в своїх поясненнях щодо проживання заявника в спірному житлі. Не врахований факт звернення [PERSON] з позовом про його виселення в 2014 році та факт доставки йому поштою в 2015 році періодичних видань та особистої кореспонденції. Тобто, на думку заявника, рішення суду ухвалено на припущеннях. Представник відповідача-позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, надавши усні та письмові заперечення. Позивач-відповідач в судове засідання не зявився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 13.09.2017 SMS повідомлення (а.с.161). Третя особа в судове засідання не зявилася. Про час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 15.09.2017 поштового відправлення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, цивільної справи №751/3153/14, адміністративної справи №751/6708/013п, матеріалів перевірки Чернігівського МВ УМВС №11255, 10177, 2732, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проте, рішення суду першої інстанції зазначеній нормі права не відповідає. Відмовляючи у задоволенні первісного позову [PERSON] та задовольняючи зустрічні позовні вимоги [PERSON], районний суд керувався положеннями ч.2 ст.405 ЦК України та виходив з того, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації без поважних причин з квітня 2014 року. Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх внаслідок не доведення обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що згідно з пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України є підставою для повного скасування рішення суду. Судом по справі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.1998 року № 98/070 [PERSON] в цілому належить квартира [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП «Чернігівське МБТІ» від 09.09.2015 № 2829 (а.с. 82). З копії свідоцтва про право власності інд. № 36184025 вбачається, що [PERSON] належить в цілому на праві приватної власності земельна ділянка 3 по провулку Стахановців в м. Чернігові, площею 0,0237 га, кадастровий номер: 7410100000:02:036:0572 (а.с. 81). 03 червня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2005 року (а.с. 14). З копії довідки КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради № 4799 від 21.09.2015 вбачається, що [PERSON] проживає і постійно зареєстрована в [INFO]. Склад сімї: [PERSON] власник/наймач, [PERSON] син, [PERSON] дочка, [PERSON] колишній чоловік (а.с. 36). Відповідно до акту від 11.03.2014 [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрований і проживає з 24.06.1999 по теперішній час (а.с. 16). Акт підписано мешканцями квартир № 4 та 7 будинку № 3 по провулку Стаханівців в м. Чернігові [PERSON] та [PERSON], в присутності майстра Дільниці з обслуговування житлового фонду КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що відповідач без поважних причин не проживає у спірному житловому приміщенні з жовтня 2013 року, коли разом з речами виїхав до іншої жінки, де і проживає на даний час. Проте, як встановлено апеляційним судом, 03.04.2014 [PERSON] зверталась до [PERSON] з позовом про виселення на підставі ст. 116 ЖК УРСР. Судова повістка на імя [PERSON] була вручена останньому особисто за адресою спірного житлового приміщення поштарем 16.04.2014 (а.с.16 цивільної справи №751/3153/14). В подальшому, ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06.05.2014 дана позовна заява була залишена без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України (а.с.23 цивільної справи №751/3153/14). Відповідно до листа Чернігівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 01.12.2015 №8/Х-747, протягом першого кварталу 2015 року за адресою провулок Стаханівців, 3/2 на імя [PERSON] доставлялася газета «Сімейна газета» (а.с.102). 15 травня 2015 року [PERSON] звертався до правоохоронних органів з приводу того, що [PERSON] перешкоджає йому у користуванні житловим приміщенням. Сторона відповідача-позивача не заперечувала того факту, що в травні 2015 року замки на вхідних дверях спірної квартири були замінені через протиправну поведінку [PERSON] Комплект ключів від нових замків останньому не надавався. Свідок [PERSON] стверджував, що [PERSON] проживав у спірній квартирі до квітня-травня 2015 року. Витребувані та досліджені судом матеріали адміністративної справи №751/6708/013п, матеріали перевірки Чернігівського МВ УМВС №11255, 10177, 2732 свідчать про те, що між [PERSON] та [PERSON] в період з 2013-2015 років виникали конфлікти. Зазначені вище докази спростовують твердження відповідача - позивача [PERSON] щодо не проживання [PERSON] в спірній квартирі з жовтня 2013 року без поважних причин, та підтверджують доводи [PERSON] з приводу заявлених ним позовних вимог. На вказані докази суд першої інстанції уваги не звернув, не надавши їм будь-якої правової оцінки. До наданих [PERSON] доказів, зокрема, акту від 28.09.2015 (а.с.62), а також до показань свідків [PERSON] (чоловіка відповідачки), [PERSON] (племінниці відповідачки) та [PERSON] колегія суддів відноситься критично, оскільки вони суперечать встановленим судом обставинам. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не змогли впевнено вказати часу не проживання [PERSON] в спірній квартирі. Факт, перебування [PERSON] у розшуку з 13.08.2014 по 01.09.2014 (а.с.93) на встановлені судом апеляційної інстанції обставини не впливає. Як пояснював позивач, він в цей час був відсутній у місті через відрядження до м. Києва. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60, 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи [PERSON] щодо наявності перешкод у користуванні спірною квартирою, а відповідачем [PERSON] не надано ґрунтовних доказів на підтвердження своїх позовних вимог та на спростування доводів первісної позовної заяви, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON] та його задоволення в повному обсязі, а також про відмову в позові [PERSON] Також, відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції (а.с.1) та апеляційної інстанції (а.с.142,162) у розмірі 1047,48 грн.

Outcome: approved