Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником. Свої вимоги позивач аргументує тим, що з 14.01.2005 відповідач працює у виробничому підрозділі Козятинська дистанція колії АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південно-західна залізниця» на посаді монтера колії. 13.12.2013 він був переведений на посаду бригадира з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд 5 розряду 16 околотка 5 виробничої дільниці, а з 12.08.2019 тимчасово виконуючим обов`язки, за його згодою, шляхового майстра 16 околотка 5 виробничої дільниці на час відсутності [PERSON] . З метою збереження майна виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» 22.06.2018 з відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. Відповідно до наказу №455 від 06.09.2019 «Про проведення позачергової інвентаризації» у період з 06.09.2019 по 16.09.2019 проведено позачергову суцільну інвентаризацію матеріальних цінностей, малоцінних необоротних матеріальних активів та матеріалів на відповідальному збереженні по 16 околотку станом на 06.09.2019. За результатами проведеної інвентаризації встановлено нестачі: брухту сталевого 3 виду в кількості 19390,0 кг, брухту сталевого вид 500 в кількості 0,978 кг, дроту діаметром 0,6 мм в кількості 54 кг та дроту діаметром 6,5 мм в кількості 33,93 кг. Згідно акту оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання збитки, які завдані ВП Козятинська дистанція колії РФ ПЗЗ, складають 95566,01 грн. За результатами проведеної позачергової інвентаризації 23.09.2019 була проведена оперативна нарада при начальнику ВП Козятинська дистанція колії на якій відповідачу запропоновано в добровільному порядку відшкодувати нанесені збитки у сумі 95566,01 грн. Однак відповідач добровільно відшкодувати збитки відмовляється, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою Погребищенського районного суду від 27.01.2020 відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 11.02.2020 представником відповідача - адвокатом Сичом С. М. був надісланий відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018 є недійсним, оскільки на час укладання вищезазначеного договору відповідач обов`язки шляхового майстра не виконував, а у Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укласти письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977 №447/24 його посада відсутня. 04.03.2020 позивач АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» надіслала відповідь на відзив відповідача, у якому зазначено, що в посадових інструкціях як бригадира [PERSON] , так і в майстра [PERSON] , розроблених відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, випуск 66 «Залізничний транспорт і метрополітен», затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 28.11.2001 №834 за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України від 17.12.1999 №601, прямо передбачені обов`язки обліку та зберігання інвентарю та матеріалів, [PERSON] виконує роботи безпосередньо пов`язані зі зберіганням, відпуском і застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, а тому робота, яку виконує [PERSON] наявна в Переліку посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укласти письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.1977 №447/24. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Сич С. М. проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав вказаних у відзиві. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами, та предмет їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Так, судом встановлено, що з 14.01.2005 відповідач працює у виробничому підрозділі Козятинська дистанція колії АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Південно-західна залізниця» на посаді монтера колії (а. с. 7). З 16.12.2013 на підставі наказу начальника відокремленого підрозділу Козятинська дистанція колії Південно-західної залізниці №1043/ос від 13.12.2013 він переведений на посаду бригадира з поточного утримання й ремонту колії та штучних споруд 5 розряду 16 околотка 5 виробничої дільниці (а. с. 10). 22.06.2018 між начальником виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії Старушком О. В . , який іменується Адміністрація, та відповідачем, який іменується Працівник, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а. с. 15). Відповідно до п.1 цього договору Працівник, що обіймає посаду в.о. шляхового майстра, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереженості ввірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей, і у зв`язку з викладеним зобов`язується: а) дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або для інших цілей матеріальних цінностей підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоди; б) своєчасно повідомляти адміністрації підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереженості ввірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки ввірених йому матеріальних цінностей; г) брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних цінностей. Згідно із п.2 договору Адміністрація зобов`язується: а) створити працівнику умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повної збереженості ввірених йому матеріальних цінностей; б) ознайомлювати з чинним законодавством про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, а також з чинними інструкціями, нормативами та правилами зберігання, приймання, обробки, продажу (відпустки), перевезення або застосування у процесі виробництва переданих йому матеріальних цінностей; в) проводити у встановленому порядку інвентаризацію цінностей. В п.3 договору визначено, що у випадку незабезпечення з вини Працівника збереженості ввірених йому матеріальних цінностей визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, і її відшкодування провадяться відповідно до чинного законодавства. Пунктом 4 договору передбачено, що Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини. Наказом начальника виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії Старушка О.В. від 25.06.2018 №547/ос «Про тимчасове замісництво» на відповідача, за його згодою, покладено виконання функціональних обов`язків шляхового майстра 16 околотка [PERSON] , на час його відсутності в зв`язку з лікарняним з 25.06.2018 з оплатою праці по виконуваній роботі (а. с. 12). Наказом начальника виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії Старушка О.В. №628/ос від 12.08.2019 «Про тимчасове замісництво» з 12.08.2019 на відповідача, за його згодою, покладено виконання функціональних обов`язків шляхового майстра 16 околотка [PERSON] , на час його відсутності в зв`язку з лікарняним з 12.08.2019 з оплатою праці по виконуваній роботі (а. с. 14). Згідно із актом приймання - передачі від 12.08.2019 матеріальні цінності, малоцінні необоротні матеріальні активи та матеріали, які перебували на відповідальному збереженні шляхового майстра 16 околотка [PERSON] , були передані останнім відповідачу в присутності начальника дільниці Талалая С.І. (а. с. 18-19). Відповідно до наказу начальника виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії Старушка О.В. №455 від 06.09.2019 «Про проведення позачергової інвентаризації» створено комісію для проведення позачергової інвентаризації по 16 околотку, якій доручено провести суцільну інвентаризацію матеріальних цінностей, малоцінних необоротних матеріальних активів та матеріалів на відповідальному збереженні по 16 околотку станом на 06 вересня 2019 року (а. с. 20). У період з 06.09.2019 по 16.09.2019 на підставі зазначеного наказу було проведено позачергову суцільну інвентаризацію матеріальних цінностей, малоцінних необоротних матеріальних активів та матеріалів на відповідальному збереженні по 16 околотку станом на 06.09.2019 та складено інвентаризаційний опис товарно - матеріальних цінностей № 1 від 16.09.2019 (а. с. 21-22). Згідно акту оцінки збитків, які завдано суб`єкту господарювання (державі, територіальній громаді) від 23.09.2019 №1 збитки, які завдані ВП Козятинська дистанція колії РФ ПЗЗ, складають 95566,01 грн (а. с. 25). Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно з ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконання трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Статтею 134 КЗпП України визначено випадки, коли відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Повна матеріальна відповідальність настає, зокрема, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. За змістом ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо пов`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12 вересня 1991 року №1545 визначено, що на території України діють законодавчі акти СРСР, якщо вони не суперечать законодавству України. Перелік посад і робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24 (тут і далі - Перелік №447/24). Системний аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що вичерпний перелік посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, визначений Переліком №447/24 і розширеному тлумаченню не підлягає. Позов мотивовано, серед іншого, тим, що згідно із Переліком №447/24 до робіт, що мають виконуватися працівниками, з якими укладається договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відносяться роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах, а отже, на думку позивача, саме з цих підстав із відповідачем було укладено письмовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Такі доводи позивача суд вважає неспроможними, оскільки відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Сукупний правовий аналіз наведеної норми Переліку №447/24 та приписів ч.1 ст.21 КЗпП України свідчить про те, що на її підставі договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено лише із тими працівниками, основний зміст трудових обов`язків яких, визначений у трудовому договорі, полягає саме в прийманні на зберігання, обробці, зберіганні, відпуску матеріальних цінностей на складах. Перелік посадових (трудових) обов`язків відповідача визначений в п.2 посадової інструкції бригадира з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд, затвердженої 15.02.2018 начальником ВП Козятинська дистанція колії РФ «Південно-Західна залізниця» О.В.Старушком (а. с. 27-30). Однак, в даному переліку відсутні такі посадові (трудові) обов`язки відповідача як роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах. Не передбачено таких посадових (трудових) обов`язків і в посадовій інструкції шляхового майстра виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця», затвердженій 01.12.2015 начальником ВП Козятинська дистанція колії РФ «Південно-Західна залізниця» О.В.Старушком (а. с. 31-34). В той же час суд ураховує, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що перед початком виконання відповідачем функціональних обов`язків шляхового майстра, останній був ознайомлений із посадовою інструкцією шляхового майстра виробничого підрозділу Козятинська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця». Водночас, суд вважає, що наведені у вказаних посадових інструкціях трудові обов`язки бригадира з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд та шляхового майстра щодо обліку та збереження інвентарю і матеріалів за своїм змістом не є тотожними із роботами з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах в розумінні приписів Переліку №447/24. Отже, відповідач за характером своїх трудових обов`язків на момент укладання договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність не виконував роботи з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей та не оформляв рух товарно-матеріальних цінностей у встановленому законом порядку на складах. Поряд із цим, зі змісту договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018 не вбачається, що відповідач прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження ввірених йому матеріальних цінностей, саме у зв`язку з виконанням ним робіт з приймання на зберігання, обробки, зберігання, відпуску матеріальних цінностей на складах. Більше того, у даному договорі взагалі не конкретизовано яку саме роботу, передбачену Переліком №447/24, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, виконував відповідач. За таких обставин суд дійшов висновку, що укладання цього договору із відповідачем не було пов`язано із виконанням ним робіт, визначених Переліком №447/24, зокрема прийманням на зберігання, обробкою, зберіганням, відпуском матеріальних цінностей на складах. Суд також відкидає посилання представника позивача [PERSON] на те, що за змістом п.1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018 підставою для його укладення є виконання відповідачем робіт, безпосередньо пов`язаних зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Системний лінгвістично-логічний аналіз п.1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018 дозволяє стверджувати, що застосування для семантико-синтаксичного відношення в реченні сурядного єднального сполучника «або», який зумовлює одночасність учинення дій, виникнення станів чи вказівок на існування предметів/ суб`єктів, передбачає необхідність застосування частини речення «безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей», як до відповідної роботи, так і до посади, які виконуються або заміщаються робітниками. Відтак, конструкцію п.1 договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018 слід тлумачити таким чином, що підставою для його укладення є та обставина, що працівник обіймає посаду в.о. шляхового майстра, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Також не заслуговують на увагу викладені у відповіді на відзив від 02.03.2020 аргументи представника позивача [PERSON] стосовно того, що підставою для укладення вищезазначеного договору є обов`язок відповідача виконувати роботи, пов`язані із зберіганням, обробкою, відпуском матеріальних цінностей, які в сукупності обумовлені Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 28.11.2001 №834, ДБН И.2.3-19:2018 «Залізничні колії 1520 мм», затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.09.2018 №261, Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку запасів суб`єктів державного сектору, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №11, оскільки положення окреслених нормативно-правових актів не поширюються на спірні правовідносини. Разом із цим, зі змісту договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018 вбачається, що він був укладений між ВП Козятинська дистанція колії регіональної філії «Південно-західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та в. о. шляхового майстра Замашком О.М. Тобто, укладення цього договору було зумовлено саме перебуванням відповідача на посаді в.о. шляхового майстра. В той же час, виконання функціональних обов`язків шляхового майстра 16 околотка [PERSON] на час його відсутності в зв`язку з лікарняним було покладено на [PERSON] наказом від 25.06.2018 №547/ос. Таким чином, на час укладення договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідач не виконував обов`язки шляхового майстра, що свідчить про неналежне врегулювання сторонами такої істотної умови згаданого договору, як посада працівника, який приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей. Крім того, в Переліку №447/24 посада шляхового майстра відсутня. Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в переліку посад і робіт, які заміщаються або виконуються робітниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва, не вказані, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з їх вини шкоди. Отже, договори про повну матеріальну відповідальність можна укладати в письмовій формі тільки з працівниками визначених категорій. Договори про повну матеріальну відповідальність, укладені з особами, які не включені до переліку категорій працівників, з котрими можна такі договори укладати, є недійсними. Таким чином, сам по собі факт укладення з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладення матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України. Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 25.04.2012 у справі №6-16цс12 та в постановах Верховного Суду від 11.03.2019 у справі №626/1833/15-ц та від 13.11.2019 у справі №523/18122/15-ц. З огляду на викладене договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018, укладений із відповідачем, як із працівником, який обіймав посаду в.о. шляхового майстра, є недійсним, а відтак він не може бути підставою для покладення на останнього заподіяної позивачу матеріальної шкоди в повному розмірі відповідно до п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України. Крім того, вирішуючи по суті вимоги позивача, суд враховує, що відповідно до положень ч.2 ст.130 КЗпП України при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. В силу приписів ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами того, що керівництвом Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» після отримання результатів інвентаризації вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, а також те, що позивачем були створені належні умови для забезпечення повного збереження ввірених відповідачу матеріальних цінностей, як це передбачено договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 22.06.2018. Позивачем також не доведено, які саме винні, протиправні дії вчинив відповідач, що призвели до заподіяння відповідної матеріальної шкоди. Тобто, позивачем не доведено наявність обставин, передбачених ст.130 КЗпП України. Не доведення позивачем зазначених обставин є самостійною та безумовною підставою для відмови у задоволенні позову, що випливає із правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі №363/1400/16-ц. Зважаючи на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх безпідставністю. Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що в задоволенні позову слід відмовити, то сплачений позивачем при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. необхідно покласти на нього. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. В ч.1 ст.134 ЦПК України обумовлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У відзиві на позовну заяву від 08.02.2020, поданому адвокатом Сичом С.М. в інтересах відповідача, вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 10500 (десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Крім того, у відзиві на позовну заяву зазначено, що докази понесення відповідачем вказаних судових витрат (квитанція про сплату витрат на надання професійної правничої допомоги адвоката, договір про надання професійної правничої допомоги адвоката в цивільному процесі, акт приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, опис наданих робіт (виконаних послуг) адвокатом тощо) будуть ним надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України. Зважаючи на те, що під час розгляду справи по суті відповідач не надав доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, суд позбавлений можливості вирішити питання про розподіл цих судових витрат під час ухвалення рішення.

Outcome: dismissed