Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В серпні 2009 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна нажитого під час шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 26 червня 1991 року між нею та позивачем був зареєстрований шлюб , який на підставі Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року було розірвано та на підставі відповідного актового запису №607 від 09липня 2009 року їй та відповідачу було видане Свідоцтво про розірвання шлюбу. Зазначає, що шлюбний договір між нею та відповідачем не укладався , будь-яких домовленостей про поділ спільно нажитого майна , зазначеного в позові не існує. Посилається також на те, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в 2005 році вона звернулася до Дніпровського райсуду м. Києва із позовом до [PERSON] про поділ майна, нажитого під час шлюбу , про наявність якого їй було відомо на час подання вказаного позову та наводить перелік вказаного майна. Відповідно до Ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2005 року їй було виділено у власність , зокрема серед іншого 12 частина автомобіля «Шкода Фабія» 2001 року випуску, д.н.з. [NUMBER], вартістю 30 000 грн. Зазначає, що після поділу майна вона продовжувала проживати спільно з відповідачем, вела з ним спільне господарство та мала спільний бюджет. Вказує, що у вересні 2006 року нею з відповідачем за спільні кошти був придбаний автомобіль «Міцубісі Лансер», 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який було зареєстровано на відповідача. Також за спільні сімейні кошти відповідач 24 травня 2008 року придбав автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Крім цього, за час шлюбу був також придбаний автомобільний причеп вартістю 3000 грн. Загальну вартість вказаного майна оцінює в розмірі 222 420 грн. Посилається на те, що поділ вказаного майна є неможливим. Просила визнати за нею право власності на 12 частину зазначених вище автомобілів «Міцубісі Лансер» 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та на 12 частину автомобільного причепу. 30 грудня 2010 року позивачка змінила позовні вимоги та подала до суду позовну заяву із уточненнями та доповненнями (1 том а.с. 60-64) , в якій просить суд: визнати за нею право власності та стягнути з [PERSON] 12 частину вартості майна , набутого під час спільного шлюбу, а саме: на автомобілі «Міцубісі Лансер» 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], автомобільний причеп [NUMBER] , всього на загальну суму 163 229,91 грн., стягнути з [PERSON] на її користь матеріальний збиток в сумі 64968,19 грн. та судові витрати , у т.ч. витрати на послуги адвоката. При цьому посилається на ч.2. ст. 31 ЦПК України та в обґрунтування вказаного посилається на Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2010 року , договір доручення від 24.05.2008 року, відповідь заступника Начальника Управління державної автомобільної інспекції від 04.08.2009 року , корінець оголошення про авто продажу , копії свідоцтв про реєстрацію причепу, автомобіля «Міцубісі Лансер», договори купівлі-продажу автомобілів «Міцубісі Лансер» та « Шкода Фабія», а також на Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2005 року. Загальну вартість вказаного майна оцінює в розмірі 326 459,82 грн., 12 частка якої складає 163 229,91 грн. Вказує також на те, що мировою угодою не було охоплено все майно, нажите під час шлюбу . У судовому засіданні вказана заява з зміненими позивачкою позовними вимогами була прийнята до розгляду судом. Відповідачем також 05.05.2011 року через канцелярію суду була подана зустрічна позовна заява про визнання права власності, яка у судовому засіданні ухвалою суду була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається на те, що після поділу з [PERSON] за її позовом та відповідною Мировою Угодою в 2005 році спільного майна зазначене фактично призвело до повного припинення шлюбних відносин між ним та [PERSON] Вказує, що шлюбні відносини з [PERSON] були тільки на папері. Зазначає , що він проживав окремо від неї в будинку в с. Велика Олександрівка , спільного господарства та спільного бюджету з нею не мав . Кожен з них жив на свої особисті кошти . 17 жовтня 2005 року він потрапив на автомобілі «Шкода - Фабія» в аварію. Автомобіль був пошкоджений, подальше обслуговування його було витратним . [PERSON] жодних витрат на його ремонт та обслуговування не несла . Вказаний авто був проданий та ним придбаний іншій - «Міцубісі Лансер» , за гроші , які він взяв в борг у [PERSON] Жодних коштів на його придбання [PERSON] не надавала. У подальшому йому запропонували придбати іншій автомобіль «Міцубісі Аутлендер». Відповідної суми кошітв на його придбання не було, але пропозиція була вигідною, що й спонукало його узяти гроші в борг у [PERSON] Саме за ці кошти ним й було придбано автомобіль «Міцубісі Аутлендер». [PERSON] жодної копійки на його придбання не витрачала, але намагається визнати за нею право власності на 12 частину цього автомобіля, використовуючи при цьому тільки формальну наявність Свідоцтва про шлюб. Посилається на те , що вказаний автомобіль був придбаний тільки за його особисті кошти. Просить вказаний автомобіль визнати його особистою приватною власністю В судовому засіданні позивачка та її представник змінені позовні вимоги за первісним позовом підтримали та просили суд задовольнити їх. Зустрічний позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Відповідач та його представник проти задоволення первісного позову заперечували. Зустрічний позов підтримали та просили задовольнити його . Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених [PERSON] до [PERSON] позовних вимог за її позовом. (ст. 11 ЦПК України), установив наступне. 26 червня 1991 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб , який на підставі Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 червня 2009 року було розірвано . Вказані обставини підтверджуються копією Свідоцтва про укладання шлюбу ( 1 том а.с. 8) , копією Свідоцтва про розірвання шлюбу (1 том а.с.9) та копією Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року (1 том а.с.11) . Як встановлено в судовому засіданні шлюбний договір між [PERSON]та [PERSON] не укладався. Згідно зазначеного в Ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2005 року ( 1 том а.с. 10) між сторонами був вже здійснений за їх добровільною згодою поділ спільно нажитого майна , у т.ч. визнано за позивачкою зокрема право власності на 12 частину автомобіля «Шкода - Фабія», д.н. [NUMBER]. Будь-яких доказів щодо здійснення будь-яких дій з 2005 року щодо реєстрації за зазначеною Мировою Угодою свого права власності на 12 частину вказаного автомобіля в органах ДАЇ позивачкою надано не було . Відповідно своє право власності в встановленому законом порядку позивачка не зареєструвала . Відповідно до відомостей , вказаних в наявній в справі Довідці ДАЇ (том 1 а.с.15) за результатами пошуку «АМТ фізичних та юридичних осіб» станом на 03.08.2009 року право власності на вказаний автомобіль з 10.10.2006 року зареєстровано за гр. [PERSON]. Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію ТЗ (том 1 а.с.13) на ім'я [PERSON] в 1995 році був зареєстрований причеп марка 81024, шасі ( рама) № [NUMBER], реєстр. № [NUMBER]. Згідно копії Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ( том 1 а.с.19) на ім'я [PERSON] 29.09.2006 року був зареєстрований автомобіль «Міцубісі Лансер» 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до відомостей , вказаних в Довідці ДАЇ (том 1 а.с.17) за результатами пошуку «АМТ фізичних та юридичних осіб» станом на 03.08.2009 року відомості відносно вказаного автомобіля неактивні , вказаний автомобіль 06.08.2008 року знятий з обліку для реалізації. Відповідно до Угоди купівлі-продажу від 06.09.2008 року, укладеної на Товарній Біржі «Еверест» ( том 1 а.с. 67) зазначений автомобіль проданий [PERSON] [PERSON] Відповідно до Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 серпня 2010 року за відповідним позовом [PERSON] вказана Угода , а також Угода купівлі-продажу автомобіля «Шкода - Фабія» , укладена 11.10.2006 року( том 1 а.с. 66) були визнані недійсними. Судом встановлено , що на момент розгляду справи вказані автомобілі «Шкода - Фабія» та «Міцубісі Лансер» в фактичному володінні позивачки чи/або відповідача не знаходяться, з будь-якими вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння чи застосування реституції як наслідок визнання вказаних вище угод купівлі - продажу недійсними позивачка та відповідач не зверталися. Обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав та інтересів не відповідає можливим за вказаних обставин способам захисту . Майно , яке має спеціальний порядок реєстрації права власності , може бути предметом спору між подружжям, якщо цей порядок був виконаний, це стосується й транспортних засобів. Захист своїх прав позивачка може здійснити шляхом звернення до суду та витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідно до відомостей вказаних в наявній в справі Довідці ДАЇ (том 1 а.с.16) за результатами пошуку «АМТ фізичних та юридичних осіб» станом на 03.08.2009 року за [PERSON] 28.05.2008 року був зареєстрований також автомобіль «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Вказаний запис активний. Як вбачається з змісту її позовних вимог , Позивачка - [PERSON] просить визнати за нею право власності на вказані автомобілі « Міцубісі Лансер», «Міцубісі Аутлендер» та автомобільний причеп [NUMBER]. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав , передбачених законом , для задоволення первісного позову та позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та стягнення з [PERSON] 12 частини вартості майна , набутого під час спільного шлюбу, а саме : на автомобілі «Міцубісі Лансер» 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], «Міцубісі Аутлендер», 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], автомобільний причеп [NUMBER] , всього на загальну суму 163 229,91 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріального збитку в сумі 64968,19 грн . Суд звертає увагу на те, що вказані вимоги є взаємовиключними. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звернувшись до суду 30.12.2010 року з відповідною заявою позивачка , використовуючи на власний розсуд надані їй законом процесуальні права , змінила свої позовні вимоги та просить суд визнати за нею право власності на обидва зазначені нею автомобіля та причеп,стягнути кошти та матеріальний збиток з відповідача . Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя позивачкою не заявлено. Відповідно до загальних положень про право власності , викладених в ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом були роз'яснено сторонам їх процесуальні права, у т.ч. й щодо звернення до суду з клопотаннями про призначення експертизи. Позивачка, користуючись своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якою заявою щодо призначення експертизи та визначення дійсної ринкової вартості майна не зверталася. Суд не приймає до уваги доводи позивачки щодо визначення нею вартості вказаного нею в позові майна, оскільки зазначене нею є припущенням та не підтверджено допустимими в даному випадку доказами. Посилання позивачки на оголошення у пресі не є та не можуть вважатися безспірним доказом дійсної ринкової вартості майна на час розгляду справи у суді. Також не можуть бути прийняти до уваги доводи позивачці з приводу вказаного та її посилання на Договір доручення від 24.05.2008 року ( том 1 а.с. 12), оскільки оригіналу вказаного Договору нею до суду надано не було. Крім того вказаний договір не містить посилання на будь-яку конкретну грошову суму, внесену в рахунок оплати за автомобіль. Доводи представника відповідача щодо суперечності відомостей щодо вартості автомобіля , викладених в квитанції на оголошення - корінець Ф-1 (том 1 а.с. 13) та наданих позивачкою інших документів щодо публікацій в газеті суд вважає обґрунтованими . Будь - яких належних та допустимих доказів того, що придбання автомобілів відбувалося саме за долари США позивачкою також не надано. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати доведеною визначену позивачкою дійсну ринкову вартість майна , набутого під час спільного шлюбу, щодо якого вона просить на час розгляду справ у суді стягнути з [PERSON] на загальну суму 163 229,91 грн. Суд не бере до уваги посилання позивачки на Мирову Угоду від 09.11.2005 року в обґрунтування її вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки матеріального збитку в сумі 64068,19 грн , оскільки вказана Мирова угода не містить будь-якого обов'язку [PERSON] сплатити позивачці вартість 12 частини автомобіля «Шкода Фабія» . Посилання позивачки на норми ст. 526, 610,611 ЦК України є безпідставними . Позивачка також не є кредитором по відношенню до відповідача. Тому її посилання на ст. ст.623, ст. 625 ЦК є також не обґрунтованими. Не заслуговують також на увагу доводи позивачки про вартість послуг адвоката , оскільки [PERSON] приймав участь в справі вже як її представник, а не як адвокат. Крім того з наявних в справі доказів (том 1 а.с.27) вбачається, що вказані послуги надавалися позивачці також не по цій, а по іншій справі. З врахуванням викладеного суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість вимог позивачки в частини стягнення з відповідача на користь позивачки матеріального збитку в сумі 64068,19 грн., а також й вимог щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на послуги адвоката. Стосовно спору сторін за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] щодо визнання права власності та визнання автомобіля «Міцубісі Аутлендер»,д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску, особистою приватною власності [PERSON] суд приходить до наступного. В Постанові Пленуму ВСУ України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачено, що: «Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період». п.23 вказаної Постанови визначено , що : «Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання». Судом встановлено , що спірний автомобіль «Міцубісі Аутлендер», був придбаний [PERSON] 28.05.2008 року. (1 том а.с.16) . Суд приймає до уваги те, що згідно Рішення Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 17 червня 2009 року (том 1 а.с.11). Але одночасно з цим суд приймає до уваги те, що в справі є наявним Договір позики від 28.04.2008 року( том 1 а.с. 120 ), згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] позику в сумі 22 000 дол. США для придбання автомобіля. Вказаний документ є письмовим доказом в розумінні вимог ст. 64 ЦПК України . Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] вказані обставини підтвердив та вказав , що саме за ці кошти й був придбаний спірний автомобіль « Міцубісі Аутлендер» д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску. Вказані обставини йому відомі безпосередньо . Згідно приписів ст.63 ЦПК України вказане є доказом по справі. Суд враховує вказані обставини та вважає , з урахуванням усіх обставин справи у їх сукупності , що вони заслуговують на увагу, оскільки за приписами закону ( ст. 204 ЦК України) встановлена презумпція правомірності правочину . Суд враховує, що вказаний вище договір позики визнаний в судовому порядку недійним не був , не скасований , не розірваний та виконується сторонами, що його уклали, доказом чого є відповідна заява [PERSON] від 16.09.2009 року. Будь-яких підстав не врахувати це у суду не існує. Вирішуючи справу на засадах розумності та справедливості , з урахуванням усіх обставин справи у їх сукупності , суд враховує той факт, що [PERSON] відмовляється визнавати наявність вказаних спільних боргових зобов'язань подружжя за зазначеним вище договором позики, а відтак по суті визнає вказані кошти особистою власністю [PERSON] Одночасно, з врахуванням зазначеного вище та усіх інших обставин справи у їх сукупності , суд критично ставиться до посилань [PERSON] про те, що зазначений автомобіль «Міцубісі Аутлендер» придбавався за спільні кошти подружжя. Суд враховує, що будь-яких доказів, які вказували на наявність іншого джерела придбання та наявність в сім»ї такої суми коштів під час придбання вказаного автомобіля [PERSON] не надано , під час придбання вказаного авто вона присутня не була , інших доказів вартості придбання вищезазначеного автомобіля вона не має, зазначена нею ж вартість вказаного автомобіля повністю збігається з сумою позики, конкретні обставини його придбання їй невідомі, будь-яких коштів в погашення зазначеної вище позики нею не сплачувалося . Доказів протилежного нею суду не надано, а відтак доводи позивача за зустрічним позовом з приводу зазначеного вище належними та допустимими доказами нею не спростовані . За правилами статей 10 і 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. ч.9 ст.7 Сімейного Кодексу встановлено , що: « Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.» ч.3. ст.57 Сімейного Кодексу України встановлено , що: «Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто». З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом доведено джерело придбання спірного автомобіля , яким є його особисті кошти , а відтак зустрічний позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір . На підставі викладеного,

Outcome: approved