Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Центральній, 60 в с. Лисогірка Летичівського району Хмельницької області та право на земельну частку (пай) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності колишнього селянської спілки «Дружба», право на яку підтверджено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0308749, виданого на імя [PERSON] на підставі рішення Летичівської РДА від 26 травня 1997року № 119, що належали їй і після її смерті ніким не були успадковані, і якими він добросовісно, відкрито та безперервно володіє з 23 березня 2003року. В обґрунтування вимог він зазначає, що з 2002року він як двоюрідний онук [PERSON] був зареєстрований і постійно прожив в її будинку під № 60 по вул. Центральній в с. Лисогірка, вели спільне господарство, оскільки вона була похилого віку, він допомагав їй у побуті, сплачував комунальні платежі. 23 березня 2003року [PERSON] померла і він її похоронив та залишився проживати у її господарстві де проживає по теперішній час. У судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, позивач та його представник вимоги підтримали і просять їх задоволити, представник Меджибізької селищної ради вимоги визнав, представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області - покладається на думку суду. Справу розглянуто відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наданих суду доказів. Вивчивши надані суду докази, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 24 ЦК України, яка регулює підстави набуття права власності, набувальна давність є самостійною підставою для виникнення у особи, яка добросовісно заволоділа чужим майном без певної правової підстави, права власності на це майно через певний проміжок часу користування та володіння ним. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Постанови Пленому Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014року «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майно протягом десяти років або рухомим майном-протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Судом встановлено, що позивач постійно проживав і був зареєстрований у спірному будинковолодінні з 2000 року як двоюрідний онук [PERSON]І, вони разом вели спільне домашнє господарство, він сплачував комунальні платежі, доглядав за нею до дня її смерті, здійснив її поховання, залишився проживати до теперішнього часу, тобто відкрито продовжував володіти спірним будинковолодінням. Свідоцтвом про смерть 1-БВ № 201368, виданим Требуховецькою сільською радою Летичівського району Хмельницької області на підставі актового запису № 20 від 24 березня 2003року, підтверджується, що [PERSON] померла 23 березня 2003року. Випискою з погосподарської книги за 2001-2005роки підтверджується, що в житловому будинку за по господарським № 937 по вул. Центральній,60 в с. Лисогірка були зареєстровані [PERSON] голова двору, яка померла 23.03.2003р. та її онук [PERSON], який зареєстрований і проживає за вказаною адресою з 2000року по даний час і користується будинком та земельною ділянкою площею 0,48га для огородництва та правом на земельну частку (пай) площею 2.41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності колишньої селянської спілки «Дружба», на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0308749, виданого на імя [PERSON] на підставі рішення Летичівської РДА від 26 травня 1997 року № 119. Право [PERSON] на земельну частку (пай) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що перебувало у колективній власності колишньої селянської спілки «Дружба», підтверджується сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії ХМ № 0308749, виданим на її імя на підставі рішення Летичівської РДА від 26 травня 1997року № 119. Право власності [PERSON] на спірне будинковолодіння підтверджується технічним паспортом на будинок № 60 по вул. «Октябрьськой» (тепер Центральній, перейменування відбулось на підставі рішення Четвертої позачергової сесії сьомого скликання № 2-4/12016 від 19 лютого 2016року про перейменування вулиць та провулків Меджибізької селищної обєднаної територіальної громади) в с. Лисогірка, виданим на її імя, свідоцтвом на право приватної власності на житловий будинок від 8 вересня 1988року. Із повідомленням державного нотаріуса № 678/0214 від 01.09.2017року вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 23 березня 2003року спадкова справа не відкривалась. Отже, у судовому засіданні встановлено, що визнання права на спірне домоволодіння ,та право на земельну частку пай несу перечить закону і не порушує права , свободи та інтереси інших осіб, доведено всі умови (добросовісність, тривалість, відкритість) виникнення у [PERSON] права власності за давністю володіння, передбачені ст. 344 ЦК України, тобто законність заволодіння спірним будинковолодінням, та володіння, тобто про володіння нерухомим майном протягом 10років, і тому, його позовні вимоги слід задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними забудовами по вул. Центральній, 60 в селі Лисогірка, Летичівського району Хмельницької області та право на земельну частку(пай) площею 2,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала в колективній власності колишньої селянської спілки «Дружба», право на яку підтверджено Сертифікатом на право на земельну частку(пай) серії ХМ № 0308749, виданого на імя [PERSON] на підставі рішення Летичівської РДА від 26 травня 1997року № 119, що належали померлій [PERSON] і після її смерті ніким не були успадковані, і якими він добросовісно, відкрито та безпереривно володіє з 23 березня 2003року, за набувальною давністю. На підставі наведеного, ст. 344 ЦК України,

Outcome: approved