Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

В своїй позовній заяві позивач просить суд визначити розмір аліментів на дочку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на місяць. Також просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, визначеної державним виконавцем, в сумі 24837 грн. 75 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Харківського райсуду Харківської області від 16.07.2001 року, з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2001 року і до повноліття дитини. 30.10.2003 року [PERSON] запропонувала йому відмовитися від батьківських прав щодо дочки і надати згоду на удочеріння дочки іншим чоловіком, на що він дав їй згоду. Після отримання цієї згоди [PERSON] написала і нотаріально посвідчила заяву про те, що відмовляється від отримання аліментів на дитину та не має до нього жодних матеріальних претензій. Після написання цих заяв і обміну ними, вони не спілкувалися між собою 11 років. Тобто, за ці роки відповідачка не пред'являла виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання, так як між ними була досягнута згода на це. В березні 2014 року від державного виконавця він дізнався про те, що за заявою [PERSON] 16.01.2014 року було відкрито виконавче провадження державним виконавцем про стягнення з нього аліментів на утримання дочки і була нарахована йому заборгованість по сплаті аліментів за три останні роки в сумі 24837 грн. 75 коп. Позивач вважає, що вказані вище обставини, щодо його угоди з [PERSON], є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам. Також позивач посилається на те, що він ніде не працює, є безробітним, не отримує дохід як фізична особа-підприємець, уклав новий шлюб з [PERSON] [INFO], що свідчить про зміну його сімейного і матеріального стану. На цих підставах також просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, та змінити розмір аліментів, в подальшому стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця. Представник позивача позовні вимоги підтримує і обґрунтовує тими ж обставинами і доказами, що і позивач. Відповідачка [PERSON] проти позову заперечує посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з [PERSON] в 2010 році і звільненню її з роботи, вона вирішила звернутися до виконавчої служби і поновити стягнення аліментів з [PERSON] 15.01.2014 року вона подала заяву до виконавчої служби про примусове виконання, в якій не просила стягнути аліменти за три роки до дня її звернення в виконавчу службу. 31.03.2014 року вона звернулася до нотаріуса, який посвідчив її заяву про скасування відмови від стягнення аліментів з [PERSON] Представник 3-ї особи покладається на рішення суду, підтвердила розмір заборгованості за аліментами. Пояснила, що в своїй заяві від 15.01.2014 року [PERSON] не просила стягувати аліменти за три останні роки до звернення до виконавчої служби, таку заборгованість за три роки вона нарахувала за власним бажанням. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 18.03.2003 року (а.с.5), мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає з [PERSON] З позивача [PERSON] згідно рішення Харківського райсуду Харківської області від 16.07.2001 року стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2001 року і до повноліття дитини (а.с.7). 30.10.2003 року [PERSON] запропонувала [PERSON] відмовитися від батьківських прав щодо дочки і надати згоду на удочеріння дочки іншим чоловіком, на що він 30.10.2003 року дав їй згоду (а.с.6, 8, 10). Після отримання цієї згоди [PERSON] написала і нотаріально посвідчила заяву про те, що відмовляється від отримання аліментів на дитину та не має до нього жодних матеріальних претензій. Після написання цих заяв сторони не спілкувалися між собою більше 10 років. Тобто, за ці роки до 15.01.2014 року [PERSON] не пред'являла виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання, так як між ними була досягнута згода на це. Викладене підтверджується поясненнями сторін і матеріалами справ. Посилання [PERSON] на те, що в останні роки вона спілкувалася з позивачем і просила його надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, оспорюється позивачем і не підтверджено ніякими доказами. Відповідно до заяви [PERSON] від 15.01.2014 року про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів, постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ Серікової М.І. від 16.01.2014 року було відкрито виконавче провадження за вказаним вище рішенням суду про стягнення аліментів і державним виконавцем розпочато дії по його виконанню (а.с.13-20, 21, 22-26). Вказаним державним виконавцем з посиланням на ч.1 ст.194 Сімейного кодексу України були нараховані аліменти [PERSON] за останні три роки до звернення [PERSON], тобто починаючи з 01.01.2011 року і по 01.02.2014 року в загальній сумі 24837 грн.75 коп. Разом з тим, державний виконавець, не отримував від [PERSON] згоди і письмової заяви про стягнення аліментів за минулі роки, а саме за період з 01.01.2011 року по 01.02.2014 року (а.с.22-23). Із наданих суду письмових документів видно, що [PERSON] з 28.09.2007 року вступив в шлюб з [PERSON] (а.с.9), з якою створили сім'ю. [PERSON] ніде не працює. Із довідки (а.с.11) видно, що [PERSON] у центрі зайнятості на обліку не перебуває. Згідно довідки податкових органів (а.с.12) [PERSON] доходів від підприємницької діяльності не має. Із пояснень [PERSON], які не спростовані відповідачкою по даній справі, видно, що він має мінливий дохід. Таким чином, на підставі даних сторонами пояснень і наданих сторонами доказів судом встановлено, що сімейний стан [PERSON] змінився і що він має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно ч.2 і 3 ст.197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. З'ясовуючи питання щодо причин, з яких [PERSON] лише 15.01.2014 року звернулася до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду, остання пояснила, що дійсно 30.10.2003 року вона запропонувала [PERSON] відмовитися від батьківських прав щодо дочки і надати згоду на удочеріння дочки іншим чоловіком, на що він дав їй згоду. Після отримання цієї згоди [PERSON] написала і нотаріально посвідчила заяву про те, що відмовляється від отримання аліментів на дитину та не має до нього жодних матеріальних претензій. Після написання цих заяв і обміну ними, вони тривалий час не спілкувалися. Тобто, за ці роки вона не пред'являла виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання, так як між ними була досягнута згода на це. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні і позивач [PERSON] Відповідачка [PERSON] також пояснила, що змінила свою думку щодо аліментів після того, як у 2010 році було розірвано шлюб з [PERSON], а також після того, як її було звільнено з роботи, її матеріальний стан змінився. Також вказала на те, що не знає, де подівся виконавчий лист і вона отримувала його дублікат. Відповідачка [PERSON] не надала суду доказів, які б свідчили про поважність причин непред'явлення нею виконавчого листа до виконання в період до 15.01.2014 року, хоча відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також суд враховує, що пояснення [PERSON] щодо причин непред'явлення нею виконавчого листа до виконання, не заслуговують на увагу з точки зору поважності цих причин. З урахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] без поважної причини не пред'явила виконавчий лист до виконання, а тому згідно ч.3 ст.197 СК України це є підставою для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам з 01.01.2011 року до 14.01.2014 року. Крім того, заборгованість по аліментам в зазначений період виникла у зв'язку з тим, що [PERSON] не знав про бажання [PERSON] отримувати аліменти з 01.01.2011 року. [PERSON] не зверталася до нього з вимогами про виплату аліментів. [PERSON] вважав, що їх угода, укладена в 2003 році щодо відмови стягувачки від стягнення аліментів, є чинною. Сторони по справі після 2003 року не спілкувалися між собою, [PERSON] вважав, що дитина усиновлена іншою особою. Вказані вище обставини мають істотне значення, а тому враховуються судом. Крім того, за цей час змінився сімейний стан [PERSON], його матеріальний стан, що також є обставиною, що має істотне значення. Ці обставини є підставою для звільнення [PERSON] згідно ч.2 ст.197 СК України від сплати заборгованості за аліментами з 01.01.2011 року до 14.01.2014 року. З урахуванням викладеного суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в частині звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, визначеної державним виконавцем, за період з 01.01.2011 року до 14.01.2014 року. В частині звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами на утримання дочки [PERSON], [INFO], за період з 15.01.2014 року по 31.01.2014 року включно суд відмовляє, бо 15.01.2014 року [PERSON] звернулася до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З [PERSON] аліменти були стягнуті в розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.07.2001 року. За цей час змінився сімейний і матеріальний стан [PERSON] Він створив нову сім'ю, офіційно ніде не працює, має незначні і нерегулярні заробітки, його дохід є мінливим. З урахуванням викладеного, вимог ст.184 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, а не в частці до заробітку (доходу), як це було визначено раніше. Визначаючи розмір аліментів, які будуть стягуватися з [PERSON] на утримання дочки, суд враховує вимоги ст..182 Сімейного кодексу України, враховує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, і визначає розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] в розмірі 660 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. При цьому суд враховує, що прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років з 01.07.2014 року складає 1320 грн. Батьки зобов'язані забезпечити дитині такий прожитковий мінімум. З урахуванням того, що половину такого мінімуму дитині повинна забезпечити мати, суд і визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] в сумі 660 грн. Відповідно до ст..191 Сімейного кодексу України аліменти у розмірі 660 грн. щомісячно [PERSON] повинен сплачувати позивачці з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 13.06.2014 року.

Outcome: partial