Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В своїй позовній заяві позивач та його представник просять суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом, в тому числі і на обов'язкову частку у спадщині, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, а також просять суд стягнути з відповідачки судовий збір і витрат на правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідачка тривалий час ухилялася від виконання своїх обов'язків по утриманню спадкодавця, не підтримувала з ним жодних родинних стосунків, більше 5 років не підтримувала сімейні відносини. Також посилаються на те, що спадкодавець [PERSON] з 12.11.2013 року по 26.11.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні в обласному онкологічному центрі з діагнозом рак шлунку з переходом на стравохід. Після цього він був переведений в відділення № 1, де проходив стаціонарне лікування з 26.11.2013 року по 25.12.2013 року. З 20.01.2014 року по 19.02.2014 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в обласному онкологічному центрі в абдомінальному відділенні, пройшов 2 курси променевої терапії. З 24.03.2014 року він знаходився під медичним наглядом працівників поліклініки № 9 з приводу кардіоезофагального раку, ракової інтоксикації, ракової кахексії, кардіосклерозу фібриляції передсердій, постійної форми СН ІІ А, ІХС. Вважають, що спадкодавець знаходився у безпорадному стані у зв'язку з похилим віком та тяжкими хворобами, а відповідачка не вчинила зі свого боку жодної дії, які б свідчили про утримання нею свого чоловіка та надання йому будь-якої допомоги. Відповідачка [PERSON] та її представник проти позову заперечують посилаючись на те, що позивач не доказав, що спадкодавець потребував допомоги відповідачки, а остання мала можливість її надавати, проте свідомо ухилялася від обов'язку її надання. Ухилення повинно бути пов'язано з винною поведінкою особи, яка мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Зазначають, що в разі потреби, допомогу спадкодавцю повинні були надавати відповідачка, як дружина, і його син. [PERSON] не мала можливості надавати допомогу спадкодавцю, бо у зв'язку з віком (64 роки) була непрацездатною, хворіла, отримувала мінімальну пенсію, знаходилася на утриманні чоловіка, що підтверджується фактом надання їй пенсії по втраті годувальника після його смерті. Також посилаються на те, що позивачем не надано належних доказів того, що спадкодавець знаходився в безпорадному стані. Хоча [PERSON] і виповнилося 69 років, але його вік не давав ознак безпорадності. Він не був визнаний інвалідом, не потребував стороннього догляду відповідно до висновку експертної комісії. [PERSON] для свого віку вів активний образ життя, до лікарів не звертався аж до листопада 2013 року. Після лікування в листопаді-грудні 2013 року його стан, згідно до витягу з історії хвороби, був ближче до задовільного. Після лікування в січні-лютому 2014 року [PERSON] посторонньої допомоги не потребував, під наглядом працівників поліклініки № 9 він знаходився всього 5 днів, висновку комісії поліклініки про необхідність стороннього догляду не має. За 4 дні до смерті [PERSON] особисто звертався до канцелярії Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з заявою про розірвання шлюбу. Цьому передувало звернення до юристів, підготовка позову, отримання в РАГС витягу з державного реєстру актів цивільного стану, сплата судового збору, що свідчить про активний спосіб життя спадкодавця в свої останні дні. В позові про розірвання шлюбу [PERSON] також не посилається на те, що відповідачка не надає йому допомогу, а він знаходиться в безпорадному стані. Пенсія [PERSON] складала 3400 грн., що свідчить про його достатнє матеріальне становище. Представник 4-ї Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], а відповідачка [PERSON] була його дружиною. [PERSON] помер в м.Харкові 29 березня 2014 року у віці 69 років (а.с.13). За час життя, 22.03.2014 року він склав заповіт на все належне йому майно на ім'я сина [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини. на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами. Позивач та його представник не надали суду належні та допустимі докази того, що відповідачка по справі ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], що останній був у безпорадному стані. Такого висновку суд дійшов виходячи із наступного. Позивач та його представник посилаються на те, що [PERSON] ухилялася від виконання своїх обов'язків по утриманню спадкодавця, не підтримувала з ним жодних родинних стосунків, більше 5 років не підтримувала сімейні відносини, а також посилаються на те, що [PERSON] був у безпорадному стані. Вказані обставини не підтверджені наданими суду доказами. Так, свідок [PERSON] зазначила, що між [PERSON] і [PERSON] часто виникали свари, останній раз вона бачила [PERSON] у спадкодавця в лютому 2014 року. На останній неділі перед смертю свідок приносила [PERSON] молоко, останній особисто відкривав їй двері квартири. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] і [PERSON] за час подружнього життя сварилися між собою, останній час перед смертю спадкодавця свідок до його квартири не заходила, бачила як [PERSON] до смерті пересувався особисто. Свідок [PERSON] пояснив, що в квартирі спадкодавця був лише один раз два роки назад, а останній раз бачив його за дві неділі до смерті біля під'їзду будинку. Таким чином, показаннями зазначених свідків підтверджуються обставини того, що [PERSON] не був у безпорадному стані, а особисто переміщувався по квартирі і виходив на вулицю. Крім того, показаннями зазначених свідків не можливо встановити факт ухилення [PERSON] від надання допомоги [PERSON], бо вказані свідки регулярно не відвідували [PERSON] за місцем його проживання. Суд враховує і те, що заслуговують на увагу заперечення на позов відповідачки та її представника про те, що спадкодавець не потребував допомоги відповідачки, що остання не мала можливості її надавати. Ухилення повинно бути пов'язано з винною поведінкою особи, яка мала можливість надавати допомогу, але не вчиняла необхідних дій. В разі потреби, допомогу спадкодавцю повинні були надавати відповідачка, як дружина, і його син. [PERSON] не мала можливості надавати допомогу спадкодавцю, бо у зв'язку з віком (64 роки) була непрацездатною, хворіла, отримувала мінімальну пенсію (а.с.56), знаходилася на утриманні чоловіка, що підтверджується фактом надання їй пенсії по втраті годувальника після його смерті (а.с.57). В обґрунтування того, що спадкодавець знаходився в безпорадному стані, позивач і його представник посилаються на похилий вік і тяжку хворобу спадкодавця. Вказані посилання є не обґрунтованими і такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Разом з тим заслуговують на увагу як такі, що підтверджені доказами, посилання відповідачки та її представника на те, що хоча [PERSON] і виповнилося 69 років, але його вік не давав ознак безпорадності. Він не був визнаний інвалідом, не потребував стороннього догляду відповідно до висновку експертної комісії, особисто пересувався як по квартирі, так і по вулиці. Після лікування в листопаді-грудні 2013 року його стан, згідно до витягу з історії хвороби (а.с.24), був ближче до задовільного. Після лікування в січні-лютому 2014 року (а.с.22) [PERSON] сторонньої допомоги не потребував, під наглядом працівників поліклініки № 9 він знаходився короткий час, висновку комісії поліклініки про необхідність стороннього догляду не має. За 4 дні до смерті [PERSON] особисто звертався до канцелярії Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з заявою про розірвання шлюбу. Цьому передувало звернення до юристів, підготовка позову, сплата судового збору, що свідчить про відсутність безпорадного стану спадкодавця в свої останні дні. В позові про розірвання шлюбу (а.с.14-15) [PERSON] також не посилається на те, що відповідачка не надає йому допомогу, а він знаходиться в безпорадному стані. Таким чином, наданими суду доказами не встановлено, що спадкодавець [PERSON] перебував у безпорадному стані. Позивач та його представник не просили суд провести відповідну експертизу на визначення безпорадного стану спадкодавця, та взагалі не зазначили, в чому такий безпорадний стан, на їх думку, виразився. З урахуванням вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом, в тому числі і на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. З урахуванням цього, суд також відмовляє в вимогах про стягнення судового збору і витрат на правову допомогу, бо рішення ухвалено не на користь позивача.

Outcome: dismissed