Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що згідно договору споживчого кредиту від 08.04.2017 року їй надано кредит в сумі 29996,91 грн., на придбання телевізора із пільговим періодом. Відповідно до умов договору розмір комісії за обслуговування кредиту за період з 11.04.2017 року по 10.11.2017 року складав 0%, з 11.11.2017 року розмір комісії склад 2,5 %. Вказаний кредит нею був погашений 10.11.2017 року та внесено суму 30007,88 грн.. 12.11.2017 року вона отримала споживчий кредит в сумі 34825,90 грн. із пільговим періодом з 14.11.2017 року по 13.06.2018 року 0,0%, а з 14.06.2018 року розмір комісії складав 3%. Даний кредит нею також був погашений 08.06.2018 року. Однак згідно листа відповідача, з приводу видачі їй довідки про погашення вказаних кредитів, № КНО-33/61639 від 09.11.2018 року їй повідомлено про невиконання нею зобов`язань і наявність заборгованості за кредитом. Не погоджуюсь з позицією відповідача вона просить суд визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 300801731901 від 08.04.2017 року та № 300910907101 від 12.11.2017 року у зв`язку з виконанням нею зобов`язань за цими договорами. У судове засідання позивач подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області та врученням судової повістки, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно п. 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх. Абзацом 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавець зобов`язаний надати споживачеві оригінал кредитного договору, що містить всі додатки та умови, згідно яких виконуватиметься кредитне зобов`язання. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Згідно із Законом «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Саме такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові № 6-2071 цс16 від 06.09.2016 року. Частиною 8 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних виплат, встановлених в абзаці першому цієї частини, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування кредитних зобов`язань споживача у бік їх зменшення. Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов`язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною. Відповідно до заяви № 300801731901 від 08.04.2017 року, підтверджується укладення між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» договору комплексного банківського обслуговування на суму 29996,91 грн. строком на 7 місяці (пільговий період) з 11.04.2017 року по 10.11.2017 року з 0.00 розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Наданими позивачем квитанціями про сплату заборгованості за кредитом № [NUMBER] на рахунок ПАТ «ПУМБ» 29090014707390 підтверджується внесення [PERSON] : 05.05.2017 р. № 34 - 4350,00 грн.; 07.06.2017 р. № 23 - 4356,44 грн.; 03.07.2017 р. № 73 - 4356,44 грн.; 04.08.2017 р. № 30 - 4000,00 грн.; 07.09.2017 р. № 3 - 4356,00; 06.10.2017 р. № 20 - 4356,00 грн.; 10.11.2017 р. № 6 - 4233,00 грн., що разом становить 30007,88 грн. і свідчить про її достроковий та повний розрахунок з банком. Відповідно до заяви № 300910907101 від 12.11.2017 року, підтверджується укладення між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» договору комплексного банківського обслуговування на суму 34825,90 грн. строком на 7 місяці (пільговий період) з 14.11.2017 року по 13.06.2017 року з 0.00 розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Наданими позивачем квитанціями про сплату заборгованості за кредитом № [NUMBER] на рахунок ПАТ «ПУМБ» 26259104707390 підтверджується внесення [PERSON] : 08.12.2017 р. № 48, 05.01.2018 № 4, 09.02.2018 р. № 23, 12.03.2018 р. № 31 по 5000,00 грн.; 06.04.2018 р. № 38, 07.05.2018 р. № 15 - 3000,00 грн.; 08.06.2018 р. № 82 - 9000,00 грн., що разом становить 35000,00 грн. і свідчить про її достроковий та повний розрахунок з банком. Із листа ПАТ «ПУМБ» № КНО-33/61639 від 09.11.2018 року вбачається, що станом на 08.06.2018 р. кредитний договір № 300910907101 від 12.11.2017 року не закритий, оскільки умови здійснення дострокового погашення кредиту не виконані. Однак в листі банку нічого не зазначено про збільшення [PERSON] щомісячних платежів по договорам № 300801731901 від 08.04.2017 року та № 300910907101 від 12.11.2017 року та таким чином дострокове погашення кредиту без будь-яких додаткових умов, при цьому по договору № 300801731901 від 08.04.2017 року [PERSON] 10.11.2017 року було погашено кредит в сумі 30007,88 грн., переплата становить 10,97 грн., а по договору № 300910907101 від 12.11.2017 року 08.06.2018 року сплачено по кредиту 35000,00 грн. і переплата становить 174,10 грн., яким підтверджується повне дострокове погашення заборгованості. Крім того, при укладенні договору № 300910907101 від 12.11.2017 року у розділі «Підтвердження та запевнення» зазначено, що дія договорів на відкриття та обслуговування карткових рахунків, Договорів карткового рахунку, які раніше були укладені між [PERSON] та Банком припиняються на підставі ст. 604 ЦК України, що підтверджує погашення [PERSON] кредитного договору № 300801731901 від 08.04.2017 року. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається в письмові формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один оригінал договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були заначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо, за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умови договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону є нікчемною. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 вказано, що відповідно до ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановленні ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору). Отже, у судовому засіданні позивачем доведено належне виконання нею зобов`язання, як боржником за кредитними договорами № 300801731901 від 08.04.2017 року та № 300910907101 від 12.11.2017 року, яке було укладено між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» в письмовій формі у виді заяви, що в свою чергу, як наслідок, потягло припинення правовідносин між [PERSON] та банком, тому є підстави для задоволення вимог. Судовий збір між сторонами розподіляється відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. 509, 598, 599 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved