Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться означена справа. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 05 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області про що вчинено актовий запис № 500. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з 27 липня 2015 року. Причиною розпаду сім`ї зазначає сварки та різні погляди на спільне життя, відсутність матеріальної підтримки зі сторони відповідача, його подружню зраду. Позивач вважає, що подальше шлюбне життя не можливе, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідач згоди на розірвання шлюбу не надає, відмовляючись самостійно розривати шлюб. Спорів щодо майна, що є сумісною власністю немає. Внаслідок викладеного позивач просить розірвати шлюб, укладений між сторонами, залишити їй прізвище «[PERSON]» та покласти на відповідача витрати, пов`язані з розірванням шлюбу у відділі РАЦС. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що внаслідок непорозумінь з відповідачем, різних поглядів на життя збереження сім`ї неможливе. Відповідач надавав матеріальну допомогу, яка є не достатньою для проживання сім`ї. Заходи з примирення, здійснені за взаємною згодою сторін, результату не досягли і подальше спільне проживання сторін неможливе. Пояснила, що фактично вимоги про покладення на відповідача витрат, пов`язаних із розірванням шлюбу не підтримує. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу, заперечуючи проти підстав, зазначених позивачем. Вказував на відсутність порозуміння між сторонами, яке сталося внаслідок дій батьків позивача та матеріальний стан сторін, наявність сварок між подружжям. Зазначив, що матеріальну допомогу надавав, піклувався про дитину, позашлюбних відносин не мав, однак, через позицію позивача не зміг досягнути примирення з нею, внаслідок чого вважає не можливим збереження шлюбу. Крім того, позивач, станом на день розгляду справи фактично створила іншу родину. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне. 05 листопада 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що вчинено актовий запис № 500 /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/, яка проживає з позивачем. З 27 липня 2015 року сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Вказана обставина не заперечується сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Сторонами визнано, що заходи з примирення подружжя, застосовані за взаємною згодою сторін мети не досягли і збереження сім`ї неможливе. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», та яке просить залишити після розірвання шлюбу, внаслідок чого останнє підлягає залишенню без змін. Водночас, не підлягають задоволенню позовні вимоги про покладення на відповідача витрати, пов`язані з розірванням шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану в зв`язку з не підтвердженням розміру витрат та не порушення відповідачем станом на день розгляду справи права позивача у цій частині позову. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 487 гривень 20 коп.

Outcome: partial