Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні звернувся [PERSON] В судовому засіданні позивач розмір заявлених позовних вимог зменшив. Остаточно просить суд стягнути з РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 серпня 2016 року по 10 березня 2017 року включно в розмірі 44\~022,24 грн. з підстав, викладених у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі з 11 вересня 2013 року працював на посаді начальника відділу Гощанського району абонентної служби РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» та 07 квітня 2016 року був звільнений з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Рішенням Рівненського міського суду від 02 серпня 2016 року по цивільній справі №569/7627/16-ц за позовом [PERSON] до РОВКП «Рівнеоблводоканал» про стягнення індексації заробітної плати, компенсації частини заробітку за час порушення термінів її виплати та середнього заробітку за час затримки при звільненні позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з РОВКП «Рівнеоблводоканал» на користь [PERSON] заборгованість з індексації заробітної плати в сумі 1856,24 грн., заборгованість втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 2965,66 грн., середній заробіток за час порушення термінів її виплати при звільненні без врахування обовязкових платежів в сумі 21805,92 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу представника РОВКП «Рівнеоблводоканал» задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду від 02 серпня 2016 року змінено, зменшивши розмір середнього заробітку за час порушення термінів виплати зарплати при звільненні, без врахування обовязкових платежів з 21805,992 грн. до 2000,00 грн. В решті рішення залишено без змін. 12 грудня 2016 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача у якій просив на виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 07 грудня 2016 року, яке вступило в законну силу, погасити заборгованість перед ним у розмірах, визначених рішенням Рівненського міського суду від 02 серпня 2016 року, з урахуванням рішення апеляційного суду Рівненської області від 07 грудня 2016 року; сплатити йому середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2016 року по момент фактичного розрахунку; належні кошти перерахувати на банківський рахунок. Відповіддю від 28 грудня 2016 року за вих.№4068 РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» на заяву позивача було повідомлено, що завершальною стадією судового провадження і примусового виконання рішень судових органів є виконавче провадження. Єдиним органом, який наділений правом вимагати виконання того чи іншого судового рішення є державна виконавча служба України в особі її структурних підрозділів. У звязку з небажанням відповідача виконати рішення суду у добровільному порядку, 23 лютого 2017 року позивач звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду до Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області. Постановою старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області [PERSON] було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №569/7627/16-ц виданого 23 лютого 2017 року Рівненським міським судом про стягнення з РОВКП «Рівнеоблводоканал» на користь [PERSON] заборгованості з індексації заробітної плати в сумі 1856,24 грн., заборгованості втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 2965,66 грн. середнього заробітку за час порушення термінів її виплати при звільненні без врахування обовязкових платежів в сумі 2000 грн. Згідно платіжного доручення №1352 від 13 березня 2017 року РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» було проведено оплату на користь [PERSON] заборгованості в сумі 6821,90 грн. Відповідно до частини першої\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток, за період з 03 серпня 2016 року по 10 березня 2017 року. Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно пункту 2\~Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»\~(далі Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Розмір середнього заробітку встановлений рішенням Рівненського міського суду від 02 серпня 2016 року та складає 286,92 грн. Відтак, середній заробіток, який підлягає виплаті за весь час затримки по день розрахунку, обчислюється шляхом множення 286,92 грн. на кількість робочих днів, порахованих з 03 серпня 2016 року по 10 березня 2017 року, тобто на 152 робочих дні. Отже, сума середнього заробітку за час затримки становить 44022,24 грн. (286,92 грн. х 152 робочих днів) і саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В п.25\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП України. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 Кодексу законів про працю України\~у взаємозв'язку з положеннями статей\~117,\~237-1\~цього\~Кодексу. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~ст. 117 КЗпП України. Зазначена правова позиція, яку відповідно до положень\~статті 360-7 ЦПК України\~має враховувати суд при застосуванні таких норм права, викладена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-76цс14, в постанові від 3 липня 2013 р. у справі № 6-64цс13, в постанові від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-39цс11, в постанові від 21 листопада 2011 р. у справі № 6-60цс11. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача зайшли своє підтвердження та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved