Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги [PERSON] мотивував тим, що 08.04.2012 року він позичив відповідачу кошти в сумі 51000 грн., які зобов'язався повернути до вересня 2012 року Підтвердженням даному факту є розписка [PERSON] від 08.04.2012 року. Після закінчення строку позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути йому кошти, однак до цього часу кошти не повернуті. Вказана обставина змусила позивача звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повномі обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З наявної в матеріалах справи розписки [PERSON] від 08.04.2012 року, судом встановлено, що він отримав грошові кошти в борг у [PERSON] в сумі 51 000 грн. та зобов'язався повернути з травня по вересень 2012 року (а.с. 3). З вищевикладеного суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини позики, які підлягають врегулюванню нормами ст.ст. 1046-1053 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш ніж у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина 1 статті 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК Ураїни порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Ст. 611 ЦК Ураїни, визначає, що у разі порушення зобов'язанння настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 536 ЦК Ураїни, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки в розписці не зазначено правових наслідків в разі порушення взятого зобов'язання, а саме, розміру відсотків, то їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ у відповідності до правил ч.1 ст. 1048 ЦПК Ураїни. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК Ураїни, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, зокрема, суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані та підлягають задоволенню як доведені, оскільки ним на підтвердження договору позики надано розписку [PERSON] від 08.04.2012 року. Крім того, встановлено, що у визначений в договорі строк позика відповідачем позивачу не повернута. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] доведені, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути борг за договором позики в сумі 51 000 грн., а також 5 340 грн. - 3% річних від простроченої суми, а всього 56340 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 363 грн. 40 коп. витрати на судовий збір На підставі викладеного та

Outcome: approved