Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, третя особа [PERSON]. В обґрунтування власної позиції, позивач посилався на ті обставини, що [PERSON] є власником автомобілю марки «Daihatsu», реєстраційний номер [NUMBER]. 04 листопада 2015 року відбулась ДТП за участю вказаного автомобілю під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана ДТП призвела до заподіяння певних механічних пошкоджень зазначеній власності позивача. [PERSON] вказував, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, водія [PERSON] було, зокрема, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинно [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» як страховик винної особи. Відтак, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив суд стягнути: з [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» суму майнової шкоди у розмірі 88265,75 гривень. [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної справи, причини неявки суду не відомі, але від представника особи надійшла заява про підтримання вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» у судове засідання не зявився, товариство повідомлялось судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою представника повідомленого відповідача по даній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів судом було встановлено, що [PERSON] є власником автомобілю марки «Daihatsu», реєстраційний номер [NUMBER]. 04 листопада 2015 року відбулась ДТП за участю вказаного автомобілю під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Малиновського районного суду міста Одеси у справі про адміністративне правопорушення від 24 грудня 2015 року, суд встановив наявність в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Спираючись на вказані норми закону суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини [PERSON], вбачає даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню. ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю марки «Daihatsu», реєстраційний номер [NUMBER]. В матеріалах справи присутній висновок судового експерта №5579 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданих власнику автомобілю марки «Daihatsu», реєстраційний номер [NUMBER], складений судовим експертом [PERSON] від 15 грудня 2015 року, згідно якого загальна сума відновлювального ремонту визначена на рівні 196426,29 гривень. Як зазначає ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, орєнди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно полісу №АІ/8070110 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність [PERSON] була застрахована [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» із лімітом відповідальності страховика зокрема за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 50000,00 гривень, та франшизою 0,00 гривень. При цьому згідно договору №АZ/188023 добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, відповідні ризики [PERSON] були застраховані [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» із загальною страховою сумою у розмірі 275000,00 гривень, франшизою у розмірі 0,00 гривень. Згідно ст. 1194 ч.1 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страховою компанією було визнано відповідний випадок страховим, підтверджено наявність підстав для виплати [PERSON] суми страхового відшкодування. При цьому, 108160,54 гривень [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» були виплачені [PERSON] Тобто в позасудовому порядку позивач частково отримав страхове відшкодування. З урахуванням викладеного, суд погоджується із обґрунтованістю відповідних вимог [PERSON] та приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» підлягає стягненню сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням виплачених сум у розмірі 196426,29 108160,54 = 88265,75 гривень. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на викладене та у звязку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з [PERSON] «Страхова компанія «ТАС» на користь [PERSON] понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 882,66 гривень.

Outcome: approved