Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа [PERSON] до [PERSON], Реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, третя особа - Новомосковська міська державна нотаріальна контора, в якій позивач просить суд: - визнати недійсним свідоцтво про право власності № 27306935 від 25.09.2014 року на житловий будинок № 7 по провулку Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області, видане на імя [PERSON]; - визнати недійсним свідоцтво про право власності № 27279065 від 25.09.2014 року на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 1211900000:01:030:0092, розташовану за адресою: провулок Декабристів, 7 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, видане на імя [PERSON]; - зобовязати Реєстраційну службу Новомосковського міськрайонного управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок № 7 по провулку Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м. - зобовязати Реєстраційну службу Новомосковського міськрайонного управління юстиції виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 1211900000:01:030:0092, розташовану за адресою: провулок Декабристів, 7 в м. Новомосковську Дніпропетровської області; - визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER]) право власності на 1/2 частину житлових будинків, розташованих по провулку Декабристів, 7 в м. Новомосковську Дніпропетровської області з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме: будинок літ. А, загальною площею 29,38 кв.м., житловою площею 13,62 кв.м., будинок літ. Д, загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м., прибудова літ. а, літ. а, тамбур літ. д`, погріб літ. В, вбиральня літ. Г, колодязь літ. Н, огорожа № 1-3, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 22.04.2011 року та [PERSON], померлого 25.01.2002 року. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 22 квітня 2011 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житлові будинки літ. А та літ. Д з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: м. Новомосковськ Дніпропетровської області, пров. Декабристів, 7. Заповіту померла не залишила. Першочерговими спадкоємцями після смерті [PERSON], у відповідності до ст. 1261 ЦК України, являються позивач та її сестра по матері [PERSON], відповідач у справі. У встановленому законом порядку сторони звернулися до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Однак 23 травня 2014 року, коли позивач звернулася до Новомосковської міської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] постановою нотаріуса від 23.05.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що не надано документи, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок № 7 по пров. Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області. За життя [PERSON] та її чоловіком [PERSON] було збудовано вищевказаний будинок на вільній від забудови земельній ділянці, однак свідоцтво про право власності ними не отримано. З копії технічного паспорту на будинок, виготовленого 20.04.1994 року в Комунальному підприємстві «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на імя [PERSON] та [PERSON] вбачається, що житловий будинок збудовано ними в 1957 році, а будівництво деяких господарських споруд було завершено в 1962 році. 25.01.2002 року помер вітчим позивача - [PERSON]. Заповіту померлий не залишив, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом. Враховуючи те, що жоден зі спадкоємців за законом не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], являється його дружина [PERSON], як спадкоємець який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, т.я. на день смерті чоловіка була зареєстрована в спадковому будинку (що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 13.05.2014 року), продовжувала проживати в ньому по день своєї смерті та здійснювала за ним догляд. Отже після смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] став належати весь будинок № 7 по пров. Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області, а саме 1/2 частина належала їй, як його дружині, а інша 1/2 частина в порядку спадкування за законом. Впродовж багатьох років позивач вважала, що спадковий будинок перейшов у власність до матері, оскільки між сторонами у справі було досягнуто домовленості, що будинок успадковує їх матір, а вже після її смерті він перейде у спадок сестрам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. В даний час позивачу стало відомо, що [PERSON] за рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 12.12.2012 року, було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2013 року за останньою визнано права та обовязки забудовника в порядку спадкування за законом на будинок № 7 по пров. Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області, як єдиного законного спадкоємця після смерті [PERSON] На підставі даного рішення [PERSON] отримано свідоцтва від 25.09.2014 року про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м. та земельну ділянку під ними площею 0,1 га, кадастровий номер 1211900000:01:030:0092. Не погодившись з рішеннями Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.12.2012 року та від 15 березня 2013 року позивач оскаржила їх до апеляційного суду Дніпропетровської області. Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, а рішення Новомосковського міськрайонного суду від 12.12.2012 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили та оскаржено в установленому законом порядку не було. Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, а рішення Новомосковського міськрайонного суду від 15.03.2013 року та додаткове рішення від 15.03.2013 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили та оскаржено в установленому законом порядку не було. Таким чином відповідач у справі отримала право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, та земельну ділянку під ними на підставі судових рішень, які на даний час скасовано, а тому [PERSON] вважає, що свідоцтво про право власності на житло та свідоцтво про право власності на земельну ділянку, видані на підставі скасованих судових рішень має бути визнано недійсними. Окрім того, позивач вважає, що у відповідності до ст.ст. 392, 1267 Цивільного кодексу України, за нею повинно бути визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна після смерті [PERSON], померлої 22 квітня 2011 року. У звязку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, т.я. позивач підтримує позов в повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник\~\~третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності. У зв'язку з тим, що сторони та інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Судом по справі встановлено, що 22 квітня 2011 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та свідоцтвом про народження. 25 січня 2002 року помер чоловік [PERSON] - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про шлюб укладений 07 лютого 1956 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Ткаля) М.П., серія І-ЯР № 164647. Згідно копій спадкових справ наданих Новомосковською державною нотаріальною конторою, заповіту померлі не залишили, а тому спадкування повинно здійснюватися за законом. З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], померлого 25.01.2002 року, вбачається, що [PERSON], як дочці спадкодавця за рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 12.12.2012 року було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] в результаті чого відкрито спадкову справу. Однак 13.02.2013 року при зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через ненадання нею документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на спадкове майно. [PERSON] мешкала разом зі своїм чоловіком [PERSON] в домоволодінні, розташованому по провулку Декабристів, 7 в м. Новомосковську Дніпропетровської області. З копії технічного паспорту на будинок, виготовлений 20.04.1994 року в Комунальному підприємстві «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що будинок по провулку Декабристів, 7 в м. Новомосковську Дніпропетровської області збудовано [PERSON] в 1957 році, а будівництво деяких господарських споруд було завершено в 1962 році. Також судом встановлено, що правовстановлюючих документів на даний будинок забудовником не отримувалось та в бюро технічної інвентаризації не реєструвалось. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Що не суперечить вимогам ст. 60 СК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2013 року за [PERSON] визнано права та обовязки забудовника в порядку спадкування за законом на будинок № 7 по пров. Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області, як єдиного законного спадкоємця після смерті [PERSON] Судом встановлено, що на підставі зазначеного рішення [PERSON] отримано свідоцтва від 25.09.2014 року про право власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 49,1 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м. та земельну ділянку під ними площею 0,1 га, кадастровий номер 1211900000:01:030:0092. Не погодившись з рішеннями Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.12.2012 року та від 15 березня 2013 року [PERSON] оскаржила їх до апеляційного суду Дніпропетровської області. Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.02.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, а рішення Новомосковського міськрайонного суду від 12.12.2012 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили та оскаржено в установленому законом порядку не було. Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, а рішення Новомосковського міськрайонного суду від 15.03.2013 року та додаткове рішення від 15.03.2013 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили та оскаржено в установленому законом порядку не було. Таким чином, оскільки право власності на житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] отримала на підставі судових рішень, які на теперішній час скасовано, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними свідоцтва про право власності № 27306935 від 25.09.2014 року на житловий будинок № 7 по провулку Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області та свідоцтва про право власності № 27279065 від 25.09.2014 року на земельну ділянку під будинком площею 0,1 га, кадастровий номер 1211900000:01:030:0092, виданих на підставі скасованих судових рішень, обґрунтовані та підлягають задоволенню, і як наслідок державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності на дані обєкти нерухомості скасована. Однак суд вважає, що в частині позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину житлових будинків, розташованих по провулку Декабристів, 7 в м. Новомосковську Дніпропетровської області з відповідною частиною господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 22.04.2011 року, слід відмовити з наступних підстав. Як вже зазначалося вище, 22 квітня 2011 року померла мати позивача [PERSON]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що в строки визначені ст. 1270 ЦК України сторони, як першочергові спадкоємці після смерті матері, звернулися до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР являється єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON], померлого 25.01.2002 року, як спадкоємець який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, т.я. на день його смерті була зареєстрована в спадковому будинку, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 13.05.2014 року, продовжувала проживати в ньому по день своєї смерті та здійснювала за ним догляд. 23 травня 2014 року, коли позивач звернулася до Новомосковської міської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] постановою нотаріуса від 23.05.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що не надано документи, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок № 7 по пров. Декабристів в м. Новомосковську Дніпропетровської області. З копії технічного паспорту на будинок, виготовленого 20.04.1994 року в Комунальному підприємстві «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» на імя [PERSON] вбачається, що житловий будинок збудовано ним в 1957 році, а будівництво деяких господарських споруд було завершено в 1962 році. За життя [PERSON] було збудовано вищевказаний будинок на вільній від забудови земельній ділянці, однак свідоцтво про право власності ними не отримано. В разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво є самочинним, а тому законних підстав визнавати право власності на нього в порядку спадкування не має.\~ При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів того, що спадковий будинок збудовано згідно із законом, не надано рішення компетентного органу про надання земельної ділянки для забудови спадкодавцю, інших вимог, окрім як визнання права власності на частину спадкової маси позивачем не заявлено, та позовні вимоги в процесі судового розгляду справи не змінено, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені даної частини позовних вимог [PERSON] В відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial