Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В провадженні Іллічівського міського суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою КП-фірма «Райдуга» до [PERSON] про захист ділової репутації та стягнення моральної шкоди у сумі 100000 (сто тисяч) грн.00коп.. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що поширена відповідачем інформація на засіданні постійної комісії з фінансово-економічних питань, бюджету, інвестицій та комунальної власності Чорноморської міської ради порушує ділову репутацію, що призвело до моральної шкоди у сумі 100000 грн., та обґрунтував свої вимоги ст. ст. 270, 275, 277, 1167 ЦК України та ст. ст.1, 5, 47 Закону України «Про інформацію». Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що вказана інформація стала відома відповідачу від колишнього головного бухгалтера КП-фірма «Райдуга». Суд вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 червня 2016 року депутат Одеської обласної ради [PERSON] на засіданні постійної комісії з фінансово-економічних питань, бюджету, інвестицій та комунальної власності Чорноморської міської ради у присутності голови комісії інших депутатів міської ради та директора КП-фірма «Райдуга» [PERSON] заявив дослівно: «половину орендної плати комунального підприємства - фірми «Райдуга» клали собі в кишеню посадові особи підприємства». У своїх письмових запереченнях та поясненнях Відповідач зазначив, що вказану інформацію він поширив на засіданні постійної комісії з фінансово-економічних питань, бюджету, інвестицій та комунальної власності Чорноморської міської ради, тому що він отримав її від колишнього головного бухгалтера КП-фірма «Райдуга» [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка була викликана до суду за клопотанням представника Відповідача, факт розмови з Відповідачем підтвердила, але не підтвердила, що надавала йому інформацію про зловживання з боку працівників КП-фірма «Райдуга». Представник Відповідача також надав відеозапис засідання постійної комісії з фінансово-економічних питань, бюджету, інвестицій та комунальної власності Чорноморської міської ради від 01 червня 2016 року, який переглянутий в судовому засіданні. Цим доказом теж підтверджується факт поширення Відповідачем інформації про буцім то зловживання працівників Позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], показав, що 01 червня 2016 року на засіданні постійної комісії з фінансово-економічних питань, бюджету, інвестицій та комунальної власності Чорноморської міської ради, де він є головою, депутат Одеської обласної ради [PERSON] поширив негативну інформацію щодо працівників КП-фірма «Райдуга». При чому вказану інформацію [PERSON] подавав, як доконаний факт. Згідно довідки Чорноморської міської ради від 02 вересня 2016 року на засідання зазначеної комісії Позивач запрошений не був і також не був направлений для участі в її роботі Одеською обласною радою. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують його заперечення на позовні вимоги. Між тим, Позивачем надані докази поширення Відповідачем недостовірної інформації. Позивачем надана довідка з Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНПУ в Одеській області про відсутність зареєстрованих кримінальних справ та проваджень відносно посадових осіб КП-фірма «Райдуга» у період з 2010 року. [PERSON] того, Відповідач довгий час 2008-2015 роках був сам членом бюджетної комісії Чорноморської міської ради (на той час Іллічівської) і зазначених претензій від нього не надходило. Відповідач навіть зобовязувався не втручатись у діяльність Позивача, про що ним у 2013 році складена відповідна розписка, яка долучена до матеріалів справи. Суд оцінюючи доводи Позивача, приходить до висновку, що поширена Відповідачем негативна недостовірна інформація завдає шкоди діловій репутації Позивача. Враховуючи, що негативна інформація щодо Позивача, висловлена Відповідачем, має характер наклепу, то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Крім того, подібними діями Відповідач охарактеризував посадових осіб Позивача, як злочинців, як осіб, що з легкістю порушують закон, як осіб, які не мають високих моральних цінностей. У звязку з неправомірним поширенням Відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації він зганьбив ділову репутацію комунального підприємства - фірми «Райдуга», адже безпідставні звинувачення на адресу його посадових осіб негативно впливають на діловий імідж юридичної особи. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є - документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації та свобода її обміну; об'єктивність, вірогідність інформації; повнота і точність інформації; законність одержання, використання, поширення та зберігання інформації. Пунктом 6 ч. 2 ст. 47 вищевказаного закону передбачено, що за поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи, винна особа, яка поширювала таку інформацію несе цивільно-правову відповідальність. При цьому, п.2 ч.2 ст.47 Закону України «Про інформацію» визначено, що до відповідальності також притягається особа, яка надала інформацію, що не відповідає дійсності (недостовірну інформацію). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації. Цивільний кодекс України, зокрема, ст. 275 передбачають способи захисту особистих немайнових прав. За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ч. 2 ст. 275 ЦК України). В той же час, ст. 277 ЦК України передбачає спеціальний спосіб захисту особистих немайнових прав: спростування недостовірної інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Суд приходить до висновку, що інформація, яку поширив Відповідач, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб (депутатів Чорноморської міської ради та членів міської громади). Така інформація ганьбить ділову репутацію комунального підприємства - фірми «Райдуга», адже безпідставні звинувачення на адресу його посадових осіб негативно впливає на діловий імідж юридичної особи. Порушення прав Позивача поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять ділову репутацію останнього в очах невизначеного кола осіб, з точки зору додержання посадовими особами Позивача законів України та загальноприйнятих норм моралі. Щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 100000 грн. суд вважає ці вимоги завищеними. Звинувачення посадових осіб Позивача у неіснуючих протиправних діях негативно впливає на діяльність підприємства, тому що створює у партнерів, в тому числі потенційних, негативне враження від його діяльності, побоювання мати з ним ділові стосунки, чим спричиняють значну моральну шкоду Позивачу. Моральною визнається шкода, яка заподіяна особі порушенням її законних немайнових прав (роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди» від 29.02.1996 р. № 02-5/95 (із змінами та доповненнями). Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Із змінами і доповненнями). На думку суду, своїми незаконними діями - поширенням інформації, що не відповідає дійсності, Відповідач принизив ділову репутацію Позивача. Ділова репутація складається із якостей та оцінок, з якими їх носій асоціюється в очах своїх контрагентів, клієнтів. Ділова репутація - це асоціації, які викликає діяльність підприємства в інших контрагентів. Тобто, діяльність Позивача як порядного партнера оцінюється з точки зору вказаних якостей. Неправдива інформація, яка була висловлена [PERSON], могла викликати у контрагентів підозру в чесності підприємства, що відображається на репутації Позивача як порядного, законослухняного суб'єкта підприємницької діяльності, платника податків та ділового партнера. Суд відмічає, що [PERSON] є публічною особою депутатом Одеської обласної ради, заслуженим журналістом України, представником місцевих засобів місцевої інформації. Отже інформація поширена такою впливовою особою має широку аудиторію. А авторитет органу засобів масової інформації, яких Відповідач представляє, підсвідомо діє на громадян, про те, що він говорить правду тому що його вважають представником (речником) цих органів. Таким чином, неправомірні дії Відповідача спричинили зниження престижу та підрив довіри до діяльності Позивача. Між тим, позивачем не було надано доказів щодо спричинення йому моральної шкоди, отже суд важає за доцільне відмовити в задоволенні цієї вимоги.

Outcome: partial