Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

В серпні 2012 року установа комунальної власності області - Миколаївський обласний центр здоров'я (далі - Центр здоров'я) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], просив припинити незаконне користування чужим майном з боку відповідачів, а саме: гаражем літ. О, площею 127,5 м2, та, окремо з боку [PERSON] - сараєм літ З, площею 23,6 м2; витребувати це нерухоме майно з володіння відповідачів та розподілити судові витрати. В обґрунтування вимог позивач послався на ті обставини, що йому на праві оперативного управління належать нежитлові будівлі, розташовані по [ADDRESS], у тому числі сарай та гараж. Спірні нежитлові приміщення у серпні 1999 року на прохання відповідачів були надані їм тимчасово. В свою чергу, власник майна, яким є територіальні громади сіл, селищ та міст Миколаївської області в особі Миколаївської обласної ради, погоджень на відчуження майна не давав, а відповідачі відмовляються повернути майно його законному користувачу. Як на правові підстави позову позивач послався на ст. 16, 387, 400 ЦК України. В грудні 2013 року Центр здоров'я подав уточнення, згідно яких додатково просив про визнання за собою права власності на гараж літ. О та сарай літ З, послався на положення статей 321, 328, 391 та 392 ЦК України. Ухвалою суду від 30 вересня 2013 року до участі в справі в якості третьої особи притягнута Миколаївська міська рада на представництво інтересів власника земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно - територіальної громади міста Миколаєва. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Суду також пояснила, що на теперішній час в порядку, установленому Земельним кодексом України, земельна ділянка [ADDRESS] здоров'я не виділялась, можливість надати документи на право користування земельною ділянкою відсутня. Разом з цим, власник землі не оспорює право позивача на користування земельною ділянкою, розташованою під спірними будівлями, яке було надано у порядку встановленому закону, що діяв раніше. Представник третьої особи - Миколаївської обласної ради - вважала позов таким, що підлягає задоволенню, підтвердила відсутність будь-яких погоджень з боку її довірителя на відчуження приміщень сараю та гаражу, що входять у склад майнового комплексу, переданого позивачу в оперативне управління. Представник відповідачів проти позову заперечувала з тих підстав, що Центр здоров'я не має права вимоги щодо предмету спору так як не є власником спірного майна. Вважала вимоги необґрунтованими також через те, що позивачем не доведена належність йому об'єкту нерухомості по [ADDRESS], у тому числі у складі спірних надвірних будівель. Третя особа - Миколаївська міська рада - в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відомостей про поважність причин неявки представника третьої особи матеріали справи не містять. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як слідує з довідки з ЄДРПОУ серії АА № 522775 Миколаївський обласний центр здоров'я - установа комунальної власності області зареєстрований як юридична особа, ідентифікаційний номер 05485947, місцезнаходженням за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 35. Запис про реєстрацію комунальної організації здійснений 16 вересня 1999 року. (а.с. 39, 40). Пунктом 1.1 статуту Центру здоров'я встановлено, що даний заклад є закладом охорони здоров'я, що заснований на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, інтереси яких в межах повноважень, визначених чинним законодавством, представляє Миколаївська обласна рада. В силу п. 5.3 статуту заклад не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати майнові об'єкти спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, що належать до основних фондів, заклад має право лише у порядку, визначеному власником - Миколаївською обласною радою - і лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлене законом. Кошти, одержані в результаті відчуження зазначеного майна спрямовуються виключно на розвиток закладу (а.с. 7-18). Довідкою КП ММБТІ № 1567 від 23 липня 2010 року підтверджено, що у повному господарському віданні Центру здоров'я знаходиться нежитловий об'єкт, розташований по [ADDRESS], що належить на праві власності територіальним громадам міст, сіл та селищ Миколаївської області. До складу нежитлових приміщень, самочинно побудованих позивачем віднесений сарай літ. З, площею забудови 23,6 м2 (а.с. 35). Як слідує з технічного паспорту на громадський будинок - нежитловий об'єкт за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36-38) у склад надвірних будівель входить також будівля гаражу літ. О, що є самочинним будівництвом, яке здійснене [PERSON], [PERSON], які є власниками квартир [NUMBER] та [NUMBER] у житловому будинку, розташованому за тією ж адресою (128 - 130). Факт самочинного будівництва, а саме перебудови будівлі гаражу літ О відповідачами [PERSON] та [PERSON] зі зміною колишніх параметрів та призначення визнаний сторонами. Це також підтверджується листом управління з питань майна комунальної власності Миколаївської обласної державної адміністрації № 359/9-64/12 від 23 квітня 2012 року, з якого слідує, що колишнім призначенням будівлі за літ. О був склад, який разом із сараєм літ. З належить на праві спільної власності територіальним громадам сіл, селищ, міст Миколаївської області на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 62 від 09 березня 1992 року та перебувають в оперативному управлінні Центру здоров'я. З викладеного слідує, що з серпня 1999 року, в період користування відповідачами за погодженням з колишнім керівництвом позивача будівлею складу літ. О, ними була знесена будівля складу та на його місці побудований гараж на два бокси, тобто фактично створене нове майно. В свою чергу, відомостей про здійснення переобладнання [PERSON] самочинної будівлі сараю літ. З матеріали справи не містять. Протягом 2010 - 2012 років Центр здоров'я неодноразово звертався до відповідачів з письмовими вимогами повернути в користування позивача приміщення сараю та гаражу, проте ці звернення залишились без задоволення. Разом з тим, відповідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За такого, [PERSON], як особа, яка набула майно, у даному випадку - сарай літ. З - за рахунок іншої особи - Центру здоров'я, на підставі, що згодом відпала, зобов'язаний повернути позивачу це майно. Правові підстави для покладення на відповідачів обов'язку повернути в користування позивача будівлю гаражу замість колишньої будівлі складу - відсутні, як відсутні правові підстави для визнання права власності за позивачем на складові частини об'єкту нерухомості. Посилання позивача на ст. 321, 328, 387, 391, 392, та 400 ЦК України суд також вважає юридично помилковими, оскільки ці норми права не регулюють спірних правовідносин. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути 242 грн. 49 коп. судового збору.

Outcome: partial