Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказала, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Позивачем до зазначеного будинку з 22 травня 2008 року було прописано відповідача [PERSON], [INFO], який з 01 вересня 2008 року в будинку не проживає, перешкод у користуванні будинком йому ніхто не чинить, але добровільно знятись з реєстрації останній не бажає. Позивачу відомо, що відповідач [PERSON] на теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач вимушена звернутись до суду, оскільки реєстрація в її будинку відповідача впливає на її права та інтереси, а саме на отримання субсидії та оплату комунальних послуг, а тому вона просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. В судове засідання позивач не з'явилась, але в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Василівської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №126813398 від 07 червня 2018 року, сформованим Василівською державною адміністрацією Запорізької області (а.с.7). Як вбачається з акту обстеження фактичного проживання від 04 червня 2018 року, складеного головою квартального комітету Василівської міської ради Запорізької області Проскурнею В.В. за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], проведено обстеження будинку [ADDRESS], в якому зареєстровані [PERSON], [INFO], племінниця - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON] [INFO], брат - [PERSON], [INFO], який з 01 вересня 2008 року за зазначеною адресою не проживає, фактичне місце проживання не відоме (а.с.12). Згідно довідки про склад сім'ї №2869 від 07 червня 2018 року, складеної Василівською міською радою Запорізької області, [PERSON] зареєстрована за адресою: будинок [ADDRESS], разом з нею за зазначено адресою зареєстровані: племінниця - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], онук - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON] [INFO], брат - [PERSON], [INFO] (а.с.13). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS], належному позивачу, однак фактично там не проживає з 01 вересня 2008 року, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою - [ADDRESS]

Outcome: approved