overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що 20 грудня 2014 року в с. Коцюбинчики Чортківського району померла її мати [PERSON]. 7 лютого 2000 року вона склала заповіт, згідно якого заповіла їй земельний пай, належний їй на підставі сертифіката ТР 0192916.. 30 січня 2006 року [PERSON] на підставі вказаного сертифіката отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивачка звернулася в Чортківську районну державну нотаріальну контору для отримання Свідоцтва про право на спадщину, проте державний нотаріус надав їй письмову відмову, так як згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення замість паїв земельних ділянок в натурі. [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,23 гектарів, що розташована на території Коцюбинчицької сільської ради Чортківського району, що належала її померлій матері. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов він визнає. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 20 грудня 2014 року померла мати позивачки [PERSON], після її смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві вона вказала, що 30 липня 2014 року в м. Чорткові Тернопільської області помер її чоловік, батько відповідача -- [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно: на 1/3 частину квартири [ADDRESS], житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Черкавщина Чортківського району по вул. Надрічна, 19 та земельну ділянку (пай) на території Староягільницької сільської ради Чортківського району. Син [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. Позивачка звернулася в Чортківську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та оформлення Свідоцтва на право на спадщину, однак державний нотаріус своїм листом № 1449/02-14 від 15 червня 2015 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири та на житловий будинок і розяснив, що для цього необхідно подати правовстановлюючі документи на право власності на спадкове майно на імя спадкодавця. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. [PERSON] просить визнати за нею право власності на вищевказане майно в порядку спадкування після смерті чоловіка. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 30 липня 2014 року помер чоловік позивачки [PERSON], після його смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] Тернопільської області та земельна ділянка площею 0,0648 га в межах згідно з планом, цільове призначення якої для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак листом Чортківської районної державної нотаріальної контори № 851/01-16 від 10.04.2015 року їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки вона не представила оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Рішенням Чортківського районного суду від 4 червня 2015 року за нею визнано право власності на 1/2 частку зазначеного майна як на частку у спільній сумісній власності подружжя, а також на 1/4 частку - в порядку спадкування після смерті чоловіка. Так як син [PERSON], відповідач по справі, не має наміру спадкувати 1/4 частку спадкового майна після смерті батька, позивачка просить визнати за нею право власності на таке майно після смерті чоловіка. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов вона підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] також не з'явився в судове засідання, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] року помер чоловік позивачки [PERSON], після його смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Сосулівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. 26 січня 1990 року мати склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла в користь позивачки. [PERSON] звернулася в Чортківську районну державну нотаріальну контору для оформлення своїх спадкових прав на вищезгаданий житловий будинок, однак державний нотаріус надав їй письмову відмову № 2212/02-14 від 17 серпня 2015 року у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім'я спадкодавця. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування майна після смерті матері. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача - Сосулівської сільської ради Чортківського району в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява, в якій просять справу розглядати за відсутності представника, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON], після її смерті позивачка відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком чотирьох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO], доньки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO], доньки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], які відповідно до довідки про склад сім'ї, що була видана виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради від 31.08.2015 року проживають разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньки [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньки [PERSON] [INFO], які відповідно до довідки про склад сімї, що була видана виконавчим комітетом Дорошівської сільської ради від 10.08.2015 року проживають разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку, щомісяця та до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньки [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], доньки [PERSON] [INFO], які відповідно до довідки про склад сім'ї, що була видана виконавчим комітетом Дорошівської сільської ради від 10.08.2015 року проживають разом з позивачкою. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісяця та до повноліття дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступних обставин. В судовому засіданні було встановлено, що сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON] [INFO], яка відповідно до довідки про склад сім'ї, що була видана головою житлово-будівельного кооперативу від 28.08.2015 року проживає разом з позивачкою. (а.с.8) Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України суд, врахувавши обставини справи та матеріальне становище платника аліментів, прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь бюджету Вознесенського району підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що має на праві власності квартиру [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований в її квартирі з 17 листопада 2000 року, проте за вказаною адресою не проживає, житловим приміщенням не користується, але в добровільному порядку виписатись не бажає, що змусило її звернутись до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, з якої вбачається, що позов він визнає, просить справу розглядати за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі, яка належить [PERSON], проте не проживає за вказаною адресою понад один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, задовольнивши позов.

Outcome: approved