Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду ( в редакції позову від 3 листопада 2016 року) з позовом до Лісовогринівецької сільської ради, Хмельницької районної державної адміністрації, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення Лісовогринівецької сільської ради від 30 жовтня 2015 року №108 в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0.10 га. за кадастровим номером 6825083600:03:005:1954, що розташована в с. Лісові Гринівці; визнання незаконним та скасування рішення Лісовогринівецької сільської ради від 10 червня 2016 року №20 в частині скасування рішення Лісовогринівецької сільської ради від 26 лютого 2016 року №42 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером 6825083600:03:005:1954 [PERSON] та надання її у власність; визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 25 листопада 2015 року №48351941, видане державним реєстратором Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON]; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції - про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26451533 від 25 листопада 2015 року щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0.10 га. за кадастровим номером 6825083600:03:005:1954, що розташована на території с. Лісові Гринівці. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що спірними рішеннями порушено її права, оскільки вона мала першочергове право на спірну земельну ділянку так як їй раніше надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки з метою передачі її у власність та в подальшому присвоєно кадастровий номер. В свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Лісовогринівецької сільської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення №42 від 26 лютого 2016 року про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Хмельницький р-н, с. Лісові Гринівці, кадастровий номер 6825083600:03:005:1954 площею 0.1 га. та про передачу даної земельної ділянки у приватну власність. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що спірне рішення порушує його права як власника спірної земельної ділянки, оскільки право власності ним на земельну ділянку набуто у встановленому законодавством порядку, а тому просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача відповідача [PERSON] просив задовольнити первісний позов та відмовити в задоволенні зустрічного посилаючись на під ставність вимог позивача. Представник відповідача позивача [PERSON] в судовому засіданні просила задоволити зустрічний позов та відмовити в задоволенні первісного посилаючись на безпідставність вимог. Представник Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву в якій просять справу слухати без їх участі, при розгляді справи покладаються на думку суду. Представник Лісовогринівецької сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, при розгляді справи покладаються на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Судом встановлено, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації №2206/2012-р від 5 листопада 2012 року надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної власності для ведення садівництва на території Лісовогринівецької сільської ради [PERSON] площею 0.10 га. 26 вересня 2013 року [PERSON] отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з якого слідує, що спірній земельній ділянці площею 0.1 га. присвоєно кадастровий номер 6825083600:03:005:1954. Рішенням Лісовогринівецької сільської ради №42 від 26 лютого 2016 року [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.1 га. для ведення садівництва із земель комунальної, що розташована на території [PERSON] Гринівці Хмельницького району та передано земельну ділянку у власність. Рішенням 39 чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради 6-го скликання №44 від 31 серпня 2015 року надано [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0.1 га кадастровий номер 6825083600:03:005:1954 із земель комунальної власності для ведення індивідуального садівництва, розташованої в с. Лісові Гринівці Хмельницького району. Рішенням 40 чергової сесії Лісовогринівецької сільської ради 6-го скликання №108 від 30 жовтня 2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] на земельну ділянку площею 0.1 га. із земель комунальної власності для ведення індивідуального садівництва, розташованої за адресою: Хмельницький район, с. Лісові Гринівці та передано у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 6825083600:03:005:1954 площею 0.1 га. 25 листопада 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0.1 га. для індивідуального садівництва, що знаходиться в с. Лісові Гринівці Хмельницького району кадастровий номер 6825083600:03:005:1954 на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] від 25 листопада 2015 року №26451533. Рішенням №20 від 10 червня 2016 року Лісовогринівецької сільської ради скасовано рішення №42 від 26 лютого 2016 року шостої сесії Лісовогринівецької сільської ради першого скликання „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 6825083600:03:005:1954 [PERSON] та надання її у власність. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: ¦у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; ¦шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; ¦шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ¦шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; ¦за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Такі ж вимоги встановлені ст. 50 Закону України «Про землеустрій», згідно з правилами якої проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. За змістом ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Частинами першою та третьою ст. 24 цього ж Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття поземельної книги на таку ділянку та здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної власності. Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Таким чином, позивач, бажаючи одержати безоплатно у власність земельну ділянку для ведення садівництва на території Лісовгринівецької сільської ради, яка на той час знаходилась за межами с. Лісові Гринівці і перебувала в державній власності, належно звернувся з письмовою заявою до повноваженого на розпорядження даною земельною ділянкою органу - до Хмельницької райдержадміністрації. Згідно частин 7, 8 ст. 118 ЗК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, районна державна адміністрація розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Як визначено в ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Такий належно погоджений проект був виготовлений за заявою позивача і поданий ним на затвердження. Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Враховуючи, що земельна ділянка, проект землеустрою щодо котрої було виготовлено позивачу, на час завершення виготовлення проекту вже була включена в межі с. Лісові Гринівці (зазначена обставина ніким із учасників процесу не оспорюється), позивач належно звернувся з заявою про затвердження проекту землеустрою до Лісовогринівецької сільської ради. Статтями 3 та 19 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Земельна ділянка була сформована за зверненням позивача і за його зверненням було проведено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер. Позивачем було дотримано всі необхідні вимоги щодо порядку набуття земельної ділянки у власність - подано відповідні заяви, отримано дозвіл, виготовлено проект, належно його погоджено та передано на затвердження повноважному органу. Таким чином надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки [PERSON] Лісовогринівецькою сільською радою, а згодом і затвердження технічної документації та отримання свідоцтва про право власності є незаконними, оскільки на той момент такий було чинним розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації щодо надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо тієї ж земельної ділянки Крім того, відповідно до абз. 5 п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Таким чином, прийнявши рішення № №42 від 26 лютого 2016 року шостої сесії Лісовогринівецької сільської ради першого скликання „ Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 6825083600:03:005:1954 [PERSON] та надання її у власність, відповідач не вправі був самостійно його скасовувати, оскільки таке рішення є підставою для подальшої державної реєстрації права власності, тобто на його основі виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, при чому позивач заперечує проти їх припинення. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними зважаючи на першочерговість отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та отримання кадастрового номеру на земельну ділянку саме [PERSON], а тому вимоги [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: approved