Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач, після уточнення своїх позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 10 квітня 2014 року складає 93010,49 гривень та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 24.04.2008 року між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого у даний час є ПАТ «ФІДОБАНК», та [PERSON], був укладений кредитний договір № 010-В/56, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13000,00 доларів США, строком по 23.04.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календарю. Крім того, з забезпечення виконання зобов'язань по кредитним договором було укладено іпотечний договір №1/010-В/56 від 24.04.2008 року, між сторонами, що посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 2179, предметом якого є нерухоме майно, а саме: [ADDRESS] що належить відповідачу на праві власності. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та пені у встановленні договором терміни, у зв'язку з чим станом на 10 квітня 2014 сума заборгованість відповідача складає 93010,49 грн., (сума заборгованості за кредитом та процентами 89458,49 грн., штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту 3552,00 грн.) які позивач просить стягнути з останньої та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримала позовні вимоги позивача та, посилаючись на ті ж підстави, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Зазначила, що вимоги позивача про стягнення всієї суми за договором кредиту, тобто простроченої заборгованості та залишку за тілом кредиту, основані на умовах договору, тому як відповідач порушила строки проведення оплати. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та пояснила, що позов визнає в частині стягнення з неї заборгованості в сумі 2196,83 доларів США, яка складається з 2115,72 доларів США - простроченого кредиту згідно графіку та 81,11 доларів США - прострочених відсотків. Що стосується іншої частини вимог щодо стягнення кредиту, то вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому як строк кредитного договору встановлений до 23 квітня 2018 року, вимог щодо достроково погашення всієї суми заборгованості вона не отримувала; а тому вимоги в цій частині є безпідставними. Окрім того, вважає, що позивач неправомірно вимагає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором не в доларах США а в національній валюті - гривні. Розрахунки позивача вона не оспорює, однак окрім визнаної нею суми заборгованості - стягненню вся сума не підлягає, через те, що час оплати цих сум ще не настав. Також просила застосувати до вимог позивача щодо стягнення штрафних санкцій, строк позовної давності, та відмовити в задоволенні цих вимог на підставі ст. 258 ЦК України. Просила врахувати той факт, що своєчасно нею не вносилися платежі за кредитним договором, через тяжке становище її сімї, вона одна працює, її чоловік залишився без роботи, після скасування судом заочного рішення нею були прийняті усі можливі міри щодо погашення більшої частини заборгованості. Однак усе це позбавляє її можливості на сьогоднішній день при своєчасному внесенні платежів за договором - виплатити всю суму заборгованості, що залишилася. А тому просила суд розстрочити заборгованість в сумі 2196,83 доларів США на 24 місяці по 91,53 доларів США щомісячно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 24.04.2008 року між АБ «Факторіал Банк», правонаступником якого у даний час є ПАТ «ФІДОБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010-В/56. Згідно умов договору, передбачених п.1.1. - п.1.2, 2.3.1 АБ «Факторіал-Банк» зобов'язався надати [PERSON] кредит в розмірі 13000,00 доларів США, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалась повертати кредит протягом до 23.04.2018 року, зі сплатою відсотків у розмірі 12,5% річних за користування кредитом. Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося відповідачем у справі, позивачем були виконані його зобов'язання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 13000,00 доларів США. Однак [PERSON] в односторонньому порядку порушила вимоги як договору так і законодавства. Будь-яких заяв банку про зміну умов договору у зв'язку з тяжким матеріальним становищем не подавала. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем було прострочено повернення чергової частини позики. Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що вимоги щодо дострокового повернення частини позики є необґрунтованими через те, що вона не отримувала від позивача такої вимоги, тому як копію позову в якому позивач просить достроково повернути всю суму за кредитом - відповідач отримала, о тому моментом отримання вимоги щодо дострокового повернення всієї суми кредиту - є момент отримання цього позову. Також судом не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що заборгованість за кредитним договором повинна бути стягнута лише в валюті, в якій нею отримувався кредит, тому як позивач просить стягнути суму заборгованості за офіційним курсом НБУ в національній валюті, що не суперечить ст.. 99 Конституції України, ст..ст. 192, 1054 ЦК України та ст.. 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, в якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, позивачем уточнювалися позовні вимоги, а відповідачем надавалися відповідні заперечення; сторонами подавалися докази. Згідно ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, який відповідач не оспорює, а суд погоджується, оскільки він повністю узгоджується з іншими матеріалами цивільної справи, станом на 10 квітня 2014 року року за [PERSON] виникла заборгованість за кредитом та процентами в розмірі 7531,18 доларів США, що згідно з курсом НБУ, розміщеному на його офіційному сайті, станом на час ухвалення рішення відповідає 89458,49 грн ( прострочена заборгованість за кредитом - 2115,72 доларів США; строкова заборгованість за кредитом - 5308,57 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками - 81,11 доларів США та строкова заборгованість за відсотками 25,78 доларів США). Суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення; крім того розмір штрафних санкцій вирахуваний за період, що значно перевищує строк позовної давності до штрафних санкцій. З урахуванням усіх дій, що були прийняті відповідачем для погашення суми заборгованості; фактично завданих в результаті несвоєчасної оплати платежів збитків, та відповідно до вимог ст.. 258 ЦК України, суд приходить до висновку, що розмір штрафних санкцій повинен бути зменшений до 100 грн. Таким чином, на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором - з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість, яка складається з: боргу по кредиту - 88188,8 грн., боргу по процентам - 1269,69 грн., пені - 100 грн., а всього - 89558,49 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, відповідно до задоволених вимог в розмірі 895,58 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в іншій частині позову необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial