Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

В провадженні Словянського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що вони з відповідачем від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина зареєстрована за місцем реєстрації батька, але мешкає разом з позивачем. Відповідач постійного місця роботи не має та в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття . [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити свої позовні вимоги в повному обсязі. [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін з урахуванням наданих суду доказів. Суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню. Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО №270825 сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Батьком дитини записаний відповідач, [PERSON] (а.с.5). Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2016 року, шлюб, зареєстрований 22.12.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1014, між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.11). Відповідно до акту від 17 травня 2016 року №1349, який виданий [PERSON] в тому, що її донька [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [INFO], фактично проживає разом зі своєю матір'ю у [ADDRESS], з 11.04.2016 року (а.с.10). Суд враховує той факт, що відповідач немає постійного місця роботи. . Зазначена обставина сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.51 Конституції України та\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходів її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України. Згідно із\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 2\~ст. 182 СК України, а також ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів на утримання дитини не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину, а максимальний розмір аліментів, які стягуються, не повинен перевищувати 50 % заробітку платника. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.\~\~Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток\~\~дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши в сукупності досліджені матеріали справи у їх взаємозв'язку, виходячи з положень ст.ст.180,182,184 СК України\~та роз'яснень, викладених у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~суд приходить до висновку, що батько дитини, [PERSON], повинен сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів, а також враховує зміст позовних вимог [PERSON], матеріальний та сімейний стан сторін по справі та дитини, яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, те, що відповідач у справі [PERSON] є особою працездатного віку, в даний час не працює, тобто не має доходу, та не надав суду доказів наявності в нього мінливого чи нерегулярного заробітку, тому приходить до висновку, що відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Відповідно до положень ч.1ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимог ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved