Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В серпні 2014 року позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], ВДВС Подільського РУЮ в м. Києві про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що 11.04.2014 року Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 935 від 11.04.2014 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42952777 по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості (без зазначення суми заборгованості) та постановлено самостійно виконати її в строк до 7 днів. 14.04.2014 року, Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, «при примусовому виконанні», винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до цієї постанови накладено арешт на все майно позивача у межах суми звернення стягнення: 185 652,00 грн. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса звернено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] не виплачених в строк аліментів на користь його дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно Договору між батьками про проживання, виховання, та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за№ 4095, в розмірі 185 652 грн. 00 коп. При цьому, у виконавчому написі зазначено, що ця сума складається з наявного боргу за Договором, який становить 97 200 грн. (без зазначення кількості копійок) загального боргу за 4 місяці заборгованості (24 300 грн. (без зазначення кількості копійок) (загальна сума на трьох дітей за місяць) х 4 місяці, та 88 452 грн. (без зазначення кількості копійок) неустойки (97 200 грн. (без зазначення кількості копійок) х 1% (відповідно до ст. 196 СКУ) х 91 день прострочення за період з 11 грудня 2013 року по 11 квітня 2014 року. Позивач зазначає, що з зазначеним розрахунком суми заборгованості погодитися неможливо, оскільки він проведений неправильно, з порушенням норм матеріального права (Сімейного кодексу України). Так, аліменти, відповідно до норм Сімейного кодексу України, призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України неустойка (пеня) нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Таким чином, враховуючи вимоги Сімейного кодексу України розрахунок заборгованості повинен здійснюватися наступним чином: за січень 2014 року: 24 300 грн. 00 коп. х 1% х 20 днів (оскільки відповідно п. 4.3. Договору виплата має здійснюватися щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця) = 4 860 грн. 00 коп.; за лютий 2014 року: 24 300 грн. 00 коп. х 1% х 28 днів = 6 804 грн. 00 коп.; за березень 2014 року: 24 300 грн. 00 коп. х 1% х 31 день = 7 533 грн. 00 коп.; за квітень 2014 року: 24 300 грн. 00 коп. х 1% х 11 днів (до моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса) = 2 673 грн. 00 коп. Таким чином, загальна сума неустойки з 11 січня 2014 року по 11 квітня 2014 року становить 21810 грн. = (4 860 грн. 00 коп. + 6 804 грн. 00 коп. + 7 533 грн. 00 коп. + 2 673 грн. 00 коп.). Тобто, в результаті неналежного виконання Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] своїх службових обов'язків та нехтування нею вимогами діючого як профільного так і матеріального законодавства України при винесенні виконавчого напису № 935 від 11.04.2014 року були порушені права позивача. Позивач посилається на статті 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» якими передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса і що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років, а також положеннями Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5. Позивач вказує, що основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Таким чином, враховуючи той факт, що суми, які підлягають стягненню, у тому числі неустойка у виконавчому написі нотаріуса визначені неправильно, він не підлягає виконанню у порядку Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, строк, за який провадиться стягнення, вказаний у виконавчому написі нотаріуса як за період з 11 грудня 2013 року по 11 квітня 2014 року, зазначений невірно, оскільки згідно розписки позивач належним чином виконав свої зобов'язання за грудень 2013 року, що підтверджується розпискою відповідача. Більш того, в супереч вимог зазначених нормативних актів у виконавчому написі не вказано дату набрання чинності виконавчим написом. Враховуючи вище викладене, позивач просив суд визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] № 935 від 11.04.2014 року щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] не виплачених в строк аліментів на користь його дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно Договору між батьками про проживання, виховання, та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року (далі - Договір), зареєстрованого в реєстрі за № 4095, в розмірі 185 652 грн. 00 коп., таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання призначене на 06.02.2015 р. на 11 год. не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. В судове засідання призначене на 02.03.2015 року на 11 год. 30 хв. відповідач повторно не з*явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, як за адресою місця реєстрації , так і за адресою фактичного місця проживання про яке вона вказує в своїх численних скаргах на ухвалу про відкриття провадження по справі. Однак повернувся лист з відміткою , що особа за вказаною адресою не проживає. Ч.1 ст.77 ЦПК України зазначає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов*язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи повторну неявку відповідача та не повідомлення про зміну місця проживання суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про судове засідання та вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача. Треті особи також в судове засідання не з*явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином, про що свідчать розписки, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 11.04.2014 року Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 935 від 11.04.2014 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42952777 по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості (без зазначення суми заборгованості) та постановлено самостійно виконати її в строк до 7 днів. 14.04.2014 року, Відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до цієї постанови накладено арешт на все майно позивача у межах суми звернення стягнення: 185 652,00 грн. Відповідно до виконавчого напису нотаріуса звернено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] не виплачених в строк аліментів на користь його дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно Договору між батьками про проживання, виховання, та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за№ 4095, в розмірі 185 652 грн. 00 коп. При цьому, у виконавчому написі зазначено, що ця сума складається з наявного боргу за Договором, який становить 97 200 грн. (без зазначення кількості копійок) загального боргу за 4 місяці заборгованості (24 300 грн. (без зазначення кількості копійок) (загальна сума на трьох дітей за місяць) х 4 місяці, та 88 452 грн. (без зазначення кількості копійок) неустойки (97 200 грн. (без зазначення кількості копійок) х 1% (відповідно до ст. 196 СКУ) х 91 день прострочення за період з 11 грудня 2013 року по 11 квітня 2014 року. Позивач зазначає, що розрахунок заборгованості нотаріусом проведено невірно на що ним надано свій розрахунок. За змістом ст. 196 СК України неустойка (пеня) нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів, проте в порушення вказаної норми закону нотаріусом нараховано пеню на загальну суму. Статтями 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса і що з дня виникнення права на вимогу минуло не більше трьох років, а також положеннями Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років , а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Таким чином, враховуючи той факт, що суми, які підлягають стягненню, у тому числі неустойка у виконавчому написі нотаріуса визначені невірно , він не підлягає виконанню у порядку Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, строк, за який провадиться стягнення, вказаний у виконавчому написі нотаріуса як за період з 11 грудня 2013 року по 11 квітня 2014 року, зазначений невірно, оскільки згідно розписки позивач належним чином виконав свої зобов'язання за грудень 2013 року, що підтверджується розпискою відповідача. Окрім того, в супереч вимог зазначених нормативних актів у виконавчому написі не вказано дату набрання чинності виконавчим написом, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved