Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

В своєму уточненому позові представник позивачки просить суд надати позивачці дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , за межі України на територію Російської Федерації, за адресою: [ADDRESS] без згоди батька дитини [PERSON] , [INFO] , в період протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка посилається на те, що вона перебувала в позашлюбних відносинах з [PERSON] з 2012 року по 2017 рік. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є відповідач (а.с. 11). Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Позивач має намір відвідати рідних в Россійській Федерації, відпочити та оздоровити дитину, оскільки клімат в с. Поповка за показниками здоров`я підходить дитині, однак відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, звернулися до суду з заявою про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримали. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, при ухваленні рішення просила врахувати інтереси дитини. Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 11). Позивач після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Позивач має прабабусю, яка мешкає у власному будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-22). Батько дитини - відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 29), тобто разом з дитиною не проживає і нотаріально оформлювати свою згоду на виїзд сина разом з матір`ю за кордон відмовляється (а.с. 15). Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Перебування дитини в зазначений у позовній заяві період за кордоном на відпочинку та оздоровленні не буде порушувати права та інтереси сторін і буде сприяти реалізації прав дитини на відпочинок та оздоровлення, що гарантовані не лише нормативними актами України, а і Конституцією України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виходячи з інтересів малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , доцільно дозволити його виїзд разом з матір`ю за кордон до с. Поповка, Белгородської області,Російської Федерації в період протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, без згоди (дозволу) батька дитини. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 209, 212, 215, 280, 282 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 150, 154, 155 Сімейного Кодексу України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року із відповідними змінами,

Outcome: approved