Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

В серпні 2015 року в суд надійшов позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. В позовній заяві зазначено, що із 2008 року відповідачка [PERSON] /[PERSON]/ Н.О. зникала із дому, зловживала спиртними напоями, не займалась вихованням дитини. В 2010 році відповідач [PERSON] звернувся із позовом про розірвання шлюбу і залишення дитини на проживання із батьком, вимоги задоволені судом. Відповідачка остаточно самоусунулась від виконання батьківських обовязків щодо дитини, а стягнуті з неї за рішенням суду аліменти на утримання дитини не сплачувала. Після розірвання шлюбу між відповідачами ставлення відповідача [PERSON] до дитини значно погіршилось, він став знервований, не має постійного доходу, став віддалятися від дитини, яка залишилась на повному вихованні, утриманні, забезпеченні позивачки, що є бабусею дитини по батьковій лінії. Старання позивачки привернути увагу батька до виконання обовязків щодо дитини, не дали позитивних результатів, на даний час він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо дитини. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення батьківських прав відповідачів щодо дитини. Вищенаведені факти вважає підставою для позбавлення батьківських прав щодо дитини, відповідно п.2,4 ч.1 ст.164СК України. Крім того, вважає доцільним стягнення із відповідача [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі по 450 грн. щомісячно на утримання дитини, відповідно до положень ст.ст. 165-166 СК України. Письмових заперечень відповідачів, належним чином повідомлених про час і місце та судового розгляду справи судовою повісткою, на позовну заяву до суду не надійшло. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю. Додатково пояснила обставини позову, вказала, що батько не проживає фактично із дитиною та не виконує батьківських обовязків щодо дитини останні два роки. Відповідачі добровільно самоусунулися від виконання батьківських обовязків по вихованню і утриманню дитини, будь-яких перешкод з боку позивачки в цій частині не чинилось. Вважає за доцільне розглянути справу без участі повідомлених про судовий розгляд справи відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Відомо, що відповідач [PERSON] подав заяву органу опіки та піклування про розгляд справи без його у3часті. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON]та [PERSON] /[PERSON]/ Н.О., будучи повідомленими про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку по зареєстрованому місцю постійного проживання, в судове засідання повторно не зявилися. З урахуванням згоди позивачки в інтересах дитини, вважається можливим та доцільним вирішення справи без участі відповідачів на підставі наявних доказів. Згідно наданої суду 09.12.2015 року заяви, [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON] просить проводити судове засідання без її участі, проти позбавлення її батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO], не заперечує. Представник третьої особи вважає доцільним задоволення позовних вимог в інтересах дитини на підставі досліджених доказів, проведених опікунською радою актів обстежень, висновку органу опіки і піклування Рівненського міськвиконкому від 18.12.2015 року №08-2616, та байдужого ставлення відповідачів, які викликалися і не зявилися на засідання опікунської ради і до суду. Матір дитини повідомила, що живе в цивільному шлюбі, виховує малолітню дитину, засідання просила провести без її участі. Батько надав нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо дитини. Вважаються підтвердженими належними доказами обставини тривалого повного ухилення відповідачів від виконання батьківських обовязків, що є підставою для задоволення позовних вимог в інтересах дитини. Оцінюючи пояснення, досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі досліджених доказів встановлено, що відповідачі записані батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], народженої відповідачами в шлюбі. Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 13.10.2010 року у справі № 2-1743/10 шлюб між сторонами розірваний, малолітня дитина [PERSON] залишена на проживання із батьком. З часу розірвання шлюбу сторін мати дитини, відповідачка в справі самоусунулась повністю від виконання батьківських обовязків. Пізніше поступово батько дитини не став уділяти належної уваги вихованню та утриманню дитини, а два роки назад повністю самоусунувся від виконання батьківських обовязків щодо дитини. Неповнолітня дитина проживає із бабусею, позивачкою в справі, перебуває на її утриманні і вихованні. Дівчинка знає, що позивачка звернулася в суд із позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав. Із досліджених письмових доказів, зокрема висновку органу опіки і піклування Рівненського міськвиконкому від 18.12.2015 року №08-2616, встановлено повне невиконання батьківських обовязків відповідачами впродовж тривалого часу, відповідачі усунулися від участі в вихованні та утриманні доньки, зовсім не проявляють інтересу щодо морального, фізичного, духовного розвитку дитини, школу не відвідують, із дитиною не бачиться, вважаєтться, що позбавлення батьківських прав відповідачів відповідає інтересам дитини. На підставі наведеного опікунською радою прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] /[PERSON]/ Н.О. щодо дитини. Відповідно наданих досліджених судом заяви відповідача [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Рівненськоого міського нотаріального округу [PERSON] 03.07.2015 року за р.3 2628, останній не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], 26.01.20108 року народження, та наданої суду заяви відповідача [PERSON] /[PERSON]/ Н.О. від 09.12.2015 року остання проти позбавлення її батьківських прав щодо вказаної дитини не заперечує. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. Таким чином, вказані позовною заявою обставини повного тривалого ухилення відповідачів від виконання батьківських обовязків встановлені судом на підставі сукупності досліджених доказів, вищенаведені обставини визнані відповідачами. Відтак, сукупністю досліджених в справі переконливих доказів доведено, що відповідачі впродовж тривалого часу повністю ухиляються від виконання батьківських обовязків по вихованню та утриманню неповнолітньої дитини, що, у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України, є підставою до позбавлення їх батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. За наведених обставин, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав знайшли доказове підтвердження в суді, вважаються доведеними доказами, обґрунтованими, правомірними, такими що відповідають інтересам неповнолітньої дитини та підлягають до задоволення за рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Із пояснень позивача встановлено, що рішенням суду були стягнуті аліменти на утримання малолітньої [PERSON], 26.01.20108 року народження, із її матері [PERSON] /[PERSON]/ [PERSON], рішення є чинним. Судом безспірно на підставі досліджених доказів встановлено, що на утримання не проживаючої з батьком д [PERSON], 26.01.20108 року народження, відповідач [PERSON], в порушення положень ст.180 СК України, за вказаний двохрічний період не надавав матеріальну допомогу в добровільному порядку. У відповідності до положень ст.ст. 181 ч.3, 184 СК України, позивачем правомірно заявлений позов про стягнення коштів на утримання дітей за рішенням суду в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не надав інформації про факт та місце своєї роботи. Враховуючи встановлені судом обставини, відповідно до положень ст.182 СК України, на підставі досліджених судом доказів, в частині стану здоровя, сімейного і матеріального стану дитини, стягувача і платника аліментів, суд прийшов до висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі по 450 грн. щомісячно на дитину, що є наближеним до мінімального розміру аліментів, з дня звернення до суду до досягнення повноліття дитиною. Вимоги в цій частині підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved