Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» про визнання права на здійснення правових відносин виключно на договірних засадах, зобов'язання підготувати та укласти договір про надання послуг, зобов'язання здійснити перерахунок оплати послуг, стягнення витрат на проведення повірки лічильника, скасування вимоги щодо оплати послуг, стягнення моральної шкоди звернувся [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача змінили розмір та предмет позовних вимог, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві і заяві про зміну розміру та предмету позовних вимог та визнати право [PERSON] на здійснення правових відносин із ТзОВ «Рівнетеплоенерго» виключно на договірних засадах; зобов'язати ТзОВ «Рівнетеплоенерго» підготувати та укласти з позивачем [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у письмовій формі згідно вимог актів цивільного законодавства України; зобов'язати ТзОВ «Рівнетеплоненерго» по квартирі [ADDRESS] здійснити перерахунок оплати послуг з гарячого водопостачання у період з 01 лютого 2014 року по 20 лютого 2017 року згідно показників наявного чинного лічильника; стягнути з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» на користь [PERSON] 120 грн. витрат на проведення повірки лічильника в 2017 році; скасувати вимогу ТзОВ «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] щодо оплати послуг на суму 4708,25 грн.; стягнути з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. 00 коп. В судовому засіданні представники відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнали та просять суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] мешкає у квартирі [ADDRESS] і є споживачем послуг опалення та гарячого водопостачання, котрі надаються йому ТОВ «Рівнетеплоенерго» відповідачем по справі, про що у виконавця зазначених послуг відкрито абонентський особовий рахунок [NUMBER]. Що стосується позовної вимоги про визнання права [PERSON] на здійснення правових відносин із ТОВ «Рівнетеплоенерго» виключно на договірних засадах та зобов'язання товариства підготувати та укласти з позивачем договір про надання послуг з ЦО та ГВП, суд приходить до наступного. Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а також відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про теплопостачання» до основних обов'язків споживача теплової енергії відноситься своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що укладається виконавцем послуги із споживачем - фізичною особою, є договором приєднання. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, та який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, без надання можливості запропонувати власні умови договору. Відповідачем по справі ТОВ «Рівнетеплоенерго» було розроблено договір надання послуг з централізованого опалення та підігріву води на основі типового договору та погоджено в Рівненському обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України 17 листопада 2009 року. Зазначений розроблений договір було запропоновано для укладення усім споживачам міста (зокрема і позивачу), шляхом розміщення відповідної пропозиції в щомісячних квитанціях на оплату послуг, яку позивач [PERSON] долучив до матеріалів справи (квитанція за жовтень 2016 року), а також в друкованих засобах масової інформації: газета «Рівне вечірнє» №67 (2039) від 10 вересня 2013 року та тижневик «7 днів» випуск №37 (1028) від 12 вересня 2013 року. Текст зазначеного договору, також розміщений на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго». Як вбачається з переписки, яка велася між сторонами по справі відповідач неодноразово роз'яснював, що позивачу необхідно укласти договір, пояснював порядок укладення договору, вказував, які необхідні документи при собі має мати позивач при укладенні такого договору, зазначав всі контактні телефони і адреси, куди можна звернутися, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме відповіді ТОВ «Рівнетеплоенерго»: лист від 12 січня 2016 року за вих.№04-05/81/67, лист від 17 лютого 2016 року за вих. №04-05/614/486, лист від 04 травня 2016 року за вих.№04-05/2329/1941). Позивач [PERSON] отримав договір про надання послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, в пункті за адресою м.Рівне, вул.Р.Шухевича, 2А, про що він сам зазначає в своїй заяві, яка міститься в матеріалах справи від 06 червня 2016 року (на товариство надійшла 06 червня 2016 року за вх.№ц-392/1491), однак умови цього договору позивача не влаштували, в результаті чого він відмовився його укладати. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні рішення Рівненського міського суду від 20 травня 2014 року по цивільній справі №569/22777/13-ц за позовом [PERSON] до ТзОВ «Рівнетеплоенерго» про визнання права на встановлення цивільно-правових відносин на договірних засадах та відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживача та зустрічним позовом ТзОВ «Рівнетеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату наданих послуг з теплопостачання у задоволенні позову [PERSON] до ТзОВ «Рівнетеплоенерго» про визнання права на встановлення цивільно-правових відносин на договірних засадах та відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням прав споживача відмовлено; зустрічний позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Рівнетеплоенерго» заборгованість в сумі 2088,92 грн. за оплату наданих послуг з теплопостачання та судові витрати в сумі 243,60 грн. Враховуючи вище викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога позивача, щодо визнання права [PERSON] на здійснення правових відносин із ТОВ «Рівнетеплоенерго» виключно на договірних засадах та зобов'язання ТОВ «Рівнетеплоенерго» підготувати та укласти з позивачем договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у письмовій формі згідно із вимогами цивільного законодавства України, не підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання ТОВ «Рівнетеплоенерго» по квартирі [ADDRESS] здійснити перерахунок оплати послуг з гарячого водопостачання у період з 01 лютого 2014 року по 20 лютого 2017 року згідно показників лічильника, суд приходить до наступного. Відповідно до п.15 Правил №630 та ч.2 ст.28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВМ. Прилади, у яких закінчився строк дії повірки до експлуатації не допускаються. Як встановлено судом, за адресою [ADDRESS] в ТОВ «Рівнетеплоенерго» особовий рахунок 48860, зареєстровано лічильник гарячої вод типу ВК - 1,5. Остання повірка лічильника була виконана 28 січня 2011 року, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні листом ТОВ «Рівнетеплоенерго від 04 травня 2016 року за вих. №04-05/2329/1941». Міжповірочний інтервал даного типу лічильників становить 3 роки, наступна держповірка мала бути проведена до 28 січня 2014 року, однак була проведена 04 червня 2014 року, що підтверджується актом розпломбування №1/1 від 04 червня 2014 року, який був досліджений в судовому засіданні та наданий позивачем. Після проведення повірки, лічильника гарячої води повинні бути опломбовані представником «Виконавця» (ТОВ «Рівнетеплоенерго»), про що складається відповідний актом повторної прийомки лічильника гарячої води. Тільки після складеного такого акту, лічильник вважається комерційним та прийнятим на абонентський облік. Такий акт повторної прийомки лічильника гарячої води в період з 01 лютого 2014 року по 20 лютого 2017 року у матеріалах справи відсутній, не наданий позивачем. Враховуючі встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що підстав для здійснення перерахунку оплати послуг з гарячого водопостачання у вищевказаний період у відповідача немає. Тому з цих підстав вказана вимога позивача не підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з ТОВ «Рівнетеплоенерго» 120,00 грн. витрат на проведення повірки лічильника в 2017 році, суд приходить до наступного. Позивач по справі [PERSON] 21 лютого 2017 року, добровільно звернувся до ФОП «[PERSON].» щодо здійснення чергової повірки лічильника. Згідно постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг №650 від 06 червня 2014 року (в редакції №664 від 13 квітня 2014 року, яка діяла до 31 грудня 2017 року), витрати з періодичної повірки квартирних засобів обліку гарячої води включені до складу тарифу на послугу з централізованого постачання гарячої води, а тому проводяться за рахунок виконавця - ТОВ «Рівнетеплоенерго». Про вказані обставини позивача по справі [PERSON] було повідомлено листом №04-05 від 04 травня 2016 року та долученої квитанції які були досліджений в судовому засіданні. Крім того, дана інформація також була розміщена на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго». Додатково, дана інформація, що стосується надання послуг, доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування в мережі інтернет (за наявності), у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження (перевага надається друкованим засобам масової інформації органу місцевого самоврядування), веб-сайті суб'єкта господарювання (за наявності), на інформаційних стендах в абонентських відділах суб'єктів господарювання, за необхідності, та шляхом розміщення на інформаційних стендах біля адміністративних будинків органів місцевого самоврядування в населених пунктах, де споживачі отримують відповідні послуги. Як встановлено в судовому засіданні позивач з відповідною заявою до відповідача не звертався, доведеною до нього інформацією не скористався. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 120,00 грн. за повірку лічильника не підлягає до задоволення. Що стосується позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння заподіювача; наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджуються факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В судовому засіданні позивач [PERSON] жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди з вини ТОВ «Рівнетеплоенерго» суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні позивач та його представник не довели заявлені ними позовні вимоги, а представники відповідача їх повністю спростували належними та допустимими доказами, тому у задоволенні позову з цих підстав слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, у задоволенні позову позивачу було відмовлено, тому судовий збір слід звернути за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed