Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В серпні 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача 29 098,00 грн. по договору підряду на виконання робіт з виготовлення меблів від 12.06.2013 року. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що між сторонами 12.06.2013 року був укладений Договір підряду на виконання робіт з виготовлення меблів за яким позивач зобов'язалася для відповідача виготовити меблі кухні на загальну суму 13 500,00 грн. Як зазначає позивач, меблі були виготовлені і встановлені за місцем проживання відповідача, однак відповідач не в повному обсязі виконала зобов'язання та сплатила лише 5 500,00 грн. Суму 8 000,00 грн. відповідач мала сплатити до 02.08.2013 року, проте до моменту звернення до суду з позовом кошти сплачені не були. Оскільки відповідач не виконала зобов'язання в частині сплати коштів за меблі у відповідності до п.8.4 Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 03.08.2013 року по 01.08.2015 року в розмірі 11 648,00 грн. та штраф у відповідності до п.8.7 Договору, що становить 9 450,00 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про день, час та місце судового засідання, заперечення на позовні вимоги не направила. Так як сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, суд на місці ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі ст.224 ЦПК України, оскільки проти цього не заперечувала представник позивача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як встановлено в судовому засіданні, 12.06.2013 року між [PERSON] (далі - Замовник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - Підрядник) був укладений Договір підряду на виконання робіт з виготовлення меблів. Сторони підписали Договір, що свідчить про те, що вони погодились на умови, визначені даним договором. За умовами вказаного договору Підрядник зобов'язався виконати роботи з виготовлення меблів за завданням Замовника, а саме: кухня, у порядку, що передбачений цим договором та передати результати робіт Замовнику, а Замовник зобов'язується оплатити виконані Підрядником роботи. Уточнення до переліку меблів, які виготовляються за цим Договором, вказуються у письмових завданнях (кресленнях), що надаються Замовником Підряднику. У випадку ненадання Замовником письмового завдання (креслення), підрядник виконує роботи по самостійно розробленим завданням (кресленням), при цьому вважається, що Замовник їх погодив. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] ознайомилась із розмірами замовлених меблів, що підтверджується її підписом. Сторони домовились і зазначили в п.п.1.2, 3.1 Договору, що Підрядник зобов'язується виконати роботи в строк не пізніше 06.07.2013 року та здійснити монтаж за адресою: [ADDRESS]. За виготовлені меблі Замовник зобов'язується сплатити Підряднику ціну у розмірі 13 500,00 грн. у наступні строки: у момент підписання даного договору сплачується попередня оплата в розмірі 5 500,00 грн., наступна частина у розмірі 3 000,00 грн. сплачується Замовником не пізніше 01.07.2013 року, залишок у розмірі 1 000,00 гривень сплачується замовником в день завершення виконання робіт Підрядником, а 4 000,00 грн. у строк до 02.08.2013 року (п.4.1, 4.2 Договору). Договором передбачено, що приймання-передача результатів робіт оформлюється двостороннім актом приймання-передачі результатів робіт, який складається і підписується в двох примірниках Підрядником та надається для підписання Замовнику після виконання монтажу меблів. У випадку необґрунтованої відмови Замовника від підпису акту приймання-передачі, про це зазначається у акті та акт вважається дійсним без підпису замовника (п.6.1 Договору). Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, монтаж меблів був здійснений у квартирі Замовника, проте вона відмовилась підписати акт приймання-передачі та відмовилась сплатити кошти за меблі. 06.07.2013 року був складений акт виконаних робіт в якому зазначено, що Виконавець виконав всі зобов'язання по виготовленню, поставці та встановленню меблів у Замовника згідно договору від 12.06.2013 року. Замовник зобов'язується розрахуватись у повному обсязі протягом 3-х робочих днів. Акт підписаний [PERSON] та особами, які встановлювали меблі, підпис [PERSON] відсутній. Крім того, [PERSON] та [PERSON] 08.07.2013 року склали акт про те, що Замовник під установки меблів не захотіла віддавати залишок коштів, вела себе не адекватно, погрожувала, кричала, билась. Меблі були встановлені у відповідності до підписаних Замовником проектів. 13.07.2015 року ФОП [PERSON] звернулась із вимогою до [PERSON] про сплату заборгованості по Договору підряду на виконання робіт з виготовлення меблів. Позивач в позовній заяві з посиланням на п.8.7 Договору просила стягнути з відповідача штраф. Пунктом 8.7 Договору передбачено, що якщо Замовник одразу після виконання монтажу меблів не сплачує кошти у повному розмірі згідно п.4.2 цього Договору, Підрядник має право демонтувати меблі та розпорядитися ними за власний рахунок, а заборгованість по цьому Договору стягнути в порядку, передбаченому чинним законодавством. У випадку, якщо Підряднику перешкоджають у демонтажі меблів, на Замовника додатково покладається штраф у розмірі 70% від ціни меблів. Проте, оскільки в судовому засіданні не було надано доказів, що позивач зверталась до відповідача із проханням про демонтаж меблів, тому суд не вбачає підстав для стягнення штрафу. Пункт 8.4 Договору передбачає, що у випадку прострочення Замовником строків оплати, встановлених згідно п.4.2 цього Договору, Замовник сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,2% від суми несвоєчасно сплачених коштів за кожен день прострочення, але не більше ніж загальна ціна меблів, визначених у п.4.1 цього Договору. Отже, так як відповідачка в судове засідання не з'явилась, доказів на підтвердження належного виконання зобов'язань в частині сплати коштів за виготовлені та встановлені меблі суду не надала, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача недоплачених коштів за меблі, що становить 8 000,00 грн. (13 500,00 грн. - 5 500,00 грн.) та пеню за несвоєчасну сплату коштів, що становить 11 648,00 грн. (8 000,00 грн. - заборгованість; за період з 03.08.2013 року по 01.08.2015 року, що становить 728 днів) Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial