Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

В серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (що діє за себе особисто та як законний представник малолітньої дитини - [PERSON].) про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В позові позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № CSU0NN00000076 від 06.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.06.2013 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.09.2010 року. Відповідно до ст.608, ст.1218, ст.1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1269 ЦК України - кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. В позові вказано, що на виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 20.02.2016 року була направлена претензія кредитора до Уманської районної державної нотаріальної контори. Згідно відповіді з Уманської районної державної нотаріальної контори значиться, що спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулися з заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та [PERSON]. 25.05.2016 до спадкоємця [PERSON] (що діє за себе особисто та як законний представник малолітньої дитини - [PERSON].) банком було направлено лист - претензію, згідно якого банк пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № CSU0NN00000076 від 06.06.2008 року становить 5 825,47 грн. На цій підставі позивач звернувся до суду та просив суд стягнути з [PERSON] (що діє за себе особисто та як законний представник малолітньої дитини - [PERSON].) заборгованість за кредитним договором № CSU0NN00000076 від 06.06.2008 року у розмірі 5 825,47 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду подав заяву, в якій просив справу слухати без участі представника банку, а позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням, який відповідач отримала 29.11.2016 року. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без її участі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № CSU0NN00000076 від 06.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.06.2013 року. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета - заява позичальника разом з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам», складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.6-7, 8-10). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 27.09.2010 року, актовий запис про смерть № 22. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти ) у строк і в порядку, що встановлені договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Згідно з вимогами ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Відповідно до ст.608, ст.1218, ст.1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою ст. 1273 цього Кодексу. За правилами ст.ст. 1216,1218,ч.2 ст.1220,ч.3 ст.1223 ЦК України з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому зобов'язання правонаступників спадкодавця боржника перед кредитором виникають з моменту його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1269 ЦК України - кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 20.02.2016 року була направлена претензія кредитора до Уманської районної державної нотаріальної контори. У відповіді з Уманської районної державної нотаріальної контори № 71/02-14 від 23.02.2016 року вказано, що після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа № 441 за 2010 рік, спадкоємцями померлого [PERSON], які звернулися з заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та малолітня дочка [PERSON], 2007 року народження (а.с.18). 25.05.2016 до спадкоємця [PERSON] (що діє за себе особисто та як законний представник малолітньої дитини - [PERSON].) позивачем було направлено лист - претензію № 866CSLFL01C10 від 18.05.2016 року, згідно якого банк пред'явив свої вимоги (а.с.20). Станом на дату смерті позичальника [PERSON] заборгованість перед банком за кредитним договором № CSU0NN00000076 від 06.06.2008 року становила 5 825,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, прийнявши спадщину, відповідач набула й обов'язки кредитора, незалежно від отримання свідоцтв про право на спадщину і саме спадкоємці померлого відповідають за борговими зобов'язаннями, які виникли за життя останнього. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України є рівними. В той же час, так як один із спадкоємців є неповнолітнім, тому обов'язок по сплаті боргу слід покласти на [PERSON], як законного представника. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що спадкоємцем після смерті позичальника [PERSON] є [PERSON] (що діє за себе особисто та як законний представник малолітньої дитини - [PERSON].), позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Крім того, як вбачається з відповіді завідуючого обласного сектору адресно-довідкової роботи [PERSON], [INFO] змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.30). Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved