overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилалися на те, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], який належить її на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 січня 2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 січня 2008 року, виданого КП «Новомосковське МБТІ. Відповідач є сестрою її чоловіка, була зареєстрована у вищевказаному будинку 25 листопада 2010 року. З 03 жовтня 2014 року відповідач в будинку не проживає, вона забрала свої речі та виїхала з будинку. Будь-яких витрат на його утримання не несе, наявність її реєстрації в цьому будинку позбавляє її можливості розпорядитися своїм майном - продати або подарувати цей будинок. Враховуючи, що відповідач без поважних причин виїхав з зазначеного будинку, особистих речей в ньому не має; не з'являлась в ньому більше року, просила суд визнати її такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з'явилась, в своїй заяві на адресу суду просила розглянути справу в судовому засіданні за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, вважається такою, що повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки судові повістки направлялись за її зареєстрованим місцем проживання. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає даний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, що позивач є власником будинку [ADDRESS], який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19 січня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-355 та витягу з реєстру права власності, виданого КП «Новомосковське МБТІ» 29 січня 2008 року. Згідно копії домової книги відповідач [PERSON] зареєстрована 25 листопада 2010 року за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання відповідача по [ADDRESS] підтверджується довідкою голови квартального комітету від 22.09.2015 року. Згідно акту, складеного 22 вересня 2015 року головою квартального комітету за участі сусідів, вбачається, що відповідач зареєстрована по [ADDRESS], але більше року фактично не проживає за зазначеною адресою. А тому вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 01 серпня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Новостепанівської сільської ради Новомосковського району за актовим записом № 7. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування в шлюбі та відновлення сімейних відносин не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам, однак відповідач відмовляється прибувати до органу державної реєстрації актів цивільного стану з питання розірвання шлюбу, або подавати таку заяву, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Спору щодо майна, що є їхньою сумісною власністю не має. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 01 серпня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Новостепанівської сільської ради Новомосковського району за актовим записом № 7 /а.с. 3/. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, в даному випадку позивачки [PERSON], інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу, просить залишити без змін. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 02 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 414. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з квітня 2014 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що подальше перебування в шлюбі та відновлення сімейних відносин не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам, однак відповідач відмовляється прибувати до органу державної реєстрації актів цивільного стану з питання розірвання шлюбу, або подавати таку заяву, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Спору щодо майна, що є їхньою сумісною власністю не має. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 02 квітня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 414 /а.с. 7/. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, в даному випадку позивачки [PERSON], інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 03 серпня 1985 року сторони зареєстрували шлюб у Палаці укладення шлюбу м. Кременчук Полтавської області за актовим записом № 729. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились майже двадцять років тому, через різні погляди на сімейне життя, постійних сімейних конфліктів, відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування в шлюбі та відновлення сімейних відносин не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам, однак відповідач відмовляється прибувати до органу державної реєстрації актів цивільного стану з питання розірвання шлюбу, або подавати таку заяву, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 03 серпня 1985 року сторони зареєстрували шлюб у Палаці укладення шлюбу м. Кременчук Полтавської області за актовим записом № 729 /а.с. 6/. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, в даному випадку позивачки [PERSON]. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 07 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 265. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з 16 жовтня 2012 року, через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування в шлюбі та відновлення сімейних відносин не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам, однак відповідач відмовляється прибувати до органу державної реєстрації актів цивільного стану з питання розірвання шлюбу, або подавати таку заяву, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 07 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 265 /а.с. 7/. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, в даному випадку позивачки [PERSON]. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу, просить змінити на її дошлюбне «[PERSON]». Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 08 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 09. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з 2010 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити її інтересам. Спору щодо майна, що є їхньою сумісною власністю, та питання про утримання та виховання спільної дитини не має. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 08 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 09 /а.с. 5/, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, в даному випадку позивачки [PERSON], інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «Каіру», яке після розірвання шлюбу, просить залишити без змін. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 09 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Вільненської сільської Ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 14. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з грудня 2012 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити її інтересам. Спір щодо майна, що є їхньою сумісною власністю, буде вирішуватись шляхом подачі позивачкою позовної заяви до суду. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 09 вересня 1995 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Вільненської сільської Ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 14 /а.с. 6/, від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, в даному випадку позивачки [PERSON], інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу, просить змінити на дошлюбне «[PERSON]». Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved