Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

В позові до суду позивач вказав, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 24.12.2015 позовні вимоги прокурора Яготинського району в інтересах [PERSON], [PERSON] задоволено частково. У порядку поділу житлового будинку, що по [ADDRESS] виділено [PERSON] та [PERSON] в натурі та визнано за ними право власності на 67/100 часток вказаного житлового будинку. Стягнуто з [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], на користь [PERSON], [PERSON] 26072 грн. у рахунок компенсації вартості перевищення частки. Стягнуто з [PERSON], в дохід держави 1068 грн. 27 коп. судового збору. 9 лютого 2016 року ВДВС Яготинського РУЮ відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 26072 грн. в рахунок компенсації вартості перевищення частки. Станом на 21.06.2018 року, кошти із [PERSON] у розмірі 22342 грн. залишаються нестягнутими, добровільно дані кошти відповідачем не сплачено. Мотивуючи тим, що в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом просив, стягнути із відповідачки на користь [PERSON] та [PERSON] заборгованість за прострочення виконання зобов'язання з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, а саме: 7439 грн. 69 коп. - інфляційних витрат від простроченої суми та 1612 грн. - три проценти річних. В судовому засіданні позивач [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] - вимоги підтримав, просив позов задоволити. Відповідачка [PERSON] вимоги позивача не визнала, та у задоволенні позову просила відмовити, мотивуючи тим, що вона є одинокою матір'ю та сама виховує неповнолітню доньку, вона на даний час не працює, вони з дочкою живуть на допомогу, яка виплачується в разі втрати годувальника, а тому сплатити борг не може. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення. Як встановлено під час розгляду справи, рішенням Яготинського районного суду Київської області від 24.12.2015 позовні вимоги прокурора Яготинського району в інтересах [PERSON], [PERSON] задоволено частково. У порядку поділу житлового будинку, що по [ADDRESS] виділено [PERSON] та [PERSON] в натурі та визнано за ними право власності на 67/100 часток вказаного житлового будинку. Стягнуто з [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], на користь [PERSON], [PERSON] 26072 грн. у рахунок компенсації вартості перевищення частки (а.с.13-17). Постановою державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ 9 лютого 2016 року(а.с.18) відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 26072 грн. в рахунок компенсації вартості перевищення частки. Як видно із довідки начальника Яготинського РВ ДВС Жовтун О.І. (а.с.19) станом на 19 червня 2018 року заборгованість [PERSON] складає 22 342 гривні. Як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.20-22), 3 відсотки річних із заборгованості в розмірі 22342,00 гривні складає - 1612,00 гривень; інфляційні збитки за період з 05.01.2016 по 01.06.2018 складають 7439,69 грн. Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України в своїй постанові прийшов до висновку, що не дивлячись на те, що правовідносини між сторонами виникли не з порушення грошового зобов'язання, а з примусового виконання рішення суду, вони регулюються нормами ч.2 ст.625 ЦК України, а не законодавством про виконавче провадження (Постанова Верховного суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12). Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу вимог ст.625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання, (постанова Верховного Суду України від 15.11.2010 року в справі № 3-11гс10). Відповідно до листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 року інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Таким чином до стягнення із відповідачки на користь позивачів підлягають, втрати від інфляції за час з дня набрання чинності рішення і до червня 2018 року із простроченої заборгованості в розмірі 22342,00 грн., в сумі - 7439 грн.69 коп., а також 3 відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі - 1612 грн., що підтверджується доданим до справи розрахунком. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача 704,80 грн. сплаченого ним при поданні заяви судового збору.

Outcome: approved