Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В серпні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» пред'явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Диліджанс» та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 172 736, 91 грн. посилаючись на те, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» належним чином виконало свої обов'язки за договором про фінансовий лізинг № 00003727 від 21.10.2012 року, передав у розпорядження відповідача об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW Caddy GP Maxi Kasten 2.0 I TDI, 2011 року виробництва, шасі № [NUMBER], двигун [NUMBER], а відповідач зобов'язувався прийняти транспортний засіб і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до умов договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 27 713,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 4 156,95 доларів США. При цьому [PERSON] виступила поручителем товариства і згідно з умовами поруки зазначеними у договорі фінансового лізингу, на додаток, підтвердила ознайомлення з умовами договору про фінансовий лізинг шляхом підписання цього договору. Відповідачі прийняті на себе зобов'язання по сплаті щомісячних лізингових платежів не виконали. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань з боку відповідачів, 27.01.2014 року договір лізингу було розірвано. ТОВ «Євро-Диліджанс» повинен був повернути об'єкт лізингу, а також сплатити заборгованість по простроченим лізинговим платежам та штрафні санкції за неналежне виконання договору лізингу. В добровільному порядку ТОВ «Євро-Диліджанс» об'єкт лізингу не повернув у зв'язку з чим позивач був змушений звертатися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що спричинило додаткові витрати. Лише 04.03.2014 року за сприяння спеціалізованої організації ТОВ «Дельта М» об'єкт лізингу було повернуто позивачеві в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача Мзичка М.В. позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити. Представник ТОВ «Євро-Диліджанс» Сільченко Т.І. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, надала письмові заперечення у яких зазначила, що відповідач не отримував від позивача рахунків для сплати щомісячних платежів за листопад, грудень 2013 року та січень 2014 року. Окрім того, відповідач наполягає на тому, що позивач не надав жодних доказів відправлення рахунків на оплату лізингових платежів, а також не отримував від позивача будь-якої відмови від договору. Враховуючи той факт, що відмова від договору не була здійснена позивачем в порядку, передбаченому законодавством та договором, тому підстав для повернення (вилучення) об'єкту лізингу взагалі відсутні. Як наслідок, відсутні будь-які підстави для відшкодування збитків, пов'язаних з поверненням об'єкту лізингу позивачеві. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві ) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця ( постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату ( лізингові платежі). Перевіривши обставини справи судом встановлено, що 21.10.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Євро-Диліджанс» було укладено договір фінансового лізингу № 00003727 від 2.10.2011 року, згідно умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбав об'єкт договору фінансового лізингу та надав його у користування ТОВ «Євро-Диліджанс», а останній у свою чергу зобов'язувався оплачувати лізингові платежі в сумі і в строки, передбачені в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів від 21.10.2011 року. На виконання умов вищезазначеного договору лізингу ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало у користування ТОВ «Євро-Диліджанс» об'єкт лізингу, а саме: транспортний засіб типу VW Caddy GP Maxi Kasten 2.0 I TDI, 2011 року виробництва, шасі № [NUMBER], двигун [NUMBER], вартістю 27 713,00 доларів США. [PERSON] згідно договору поруки від 21.10.2011 року, взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання ТОВ «Євро-Диліджанс» усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору фінансового лізингу № 00003727 від 21.10.2011 року, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до п. п. 1.4. та 1.5. вищезазначеного договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів (винагороди Лізингодавця), відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених в вищевказаному договорі лізингу. Відповідальність поручителя - [PERSON] і боржника - ТОВ «Євро-Диліджанс» є солідарною. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1. ст. 625 ЦКУ, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦКУ, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. З жовтня 2012 року ТОВ «Євро-Диліджанс» почав порушувати свої зобов'язання за договором щодо виплати лізингових платежів, виплачуючи їх з порушенням строків погоджених в плані відшкодування. Відповідно до п. 12.6.1. Умов Договору, позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів. Як було зазначено вище, ТОВ «Євро-Диліджанс» перестав виконувати свої зобов'язання за договором та порушував терміни сплати лізингових платежів протягом восьми місяців. Відповідно до п. 8.3.1. умов договору, якщо відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, позивач має право надіслати відповідачу першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, Позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 днів із зазначенням нагадування, що після завершення строку здійснення оплати, за умови не здійснення оплати, Договір підлягає розірванню відповідно до п. 12.6.1. Сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що ТОВ «Євро-Диліджанс» не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим договором. Разом з третім нагадуванням від 16.01.2014 року, відповідачам було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору вих. № 00003727 від 16.01.2014 року,про що свідчить підпис уповноваженої особи на рекомендованому повідомленню про вручення.(а.с.49-54) Відповідач зобов'язаний був повернути об'єкт найму в строк до «06» лютого 2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 782 ЦК України у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Датою припинення договору є 27.01.2014 року. ТОВ «Євро-Диліджанс» свої зобов'язання зі сплати лізингових платежів за періоди жовтня по грудень 2013 року та січень 2014 року не виконав. Належним чином, лізингові платежі за вказаний період не здійснив, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача складає 20 696,33 грн. та підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що лізингові платежі за листопад, грудень 2013 року та січень 2014 року товариство не могло сплатити, через те, що не отримували рахунків від позивача, а розрахувати суму сплати щомісячного платежу не могли, так як постійно змінювався банк, відповідно до курсу валют якого здійснювалися конвертування платежу в національну валюту, оскільки в матеріалах справи знаходяться докази направлення позивачем таких рахунків (а.с. 33-36). Відповідно п. 6.8 умов договору лізингоодержувач інформує Порше Лізинг Україна протягом 5 (п'яти)робочих днів з дати виставлення рахунку щодо можливого неотримання такого рахунку. Проте, представник відповідача в судому засіданні сам зазначив, що жодного разу не звертався до позивача з приводу того, що протягом 3 (трьох) місяців йому не надходять рахунки для сплати щомісячних лізингових платежів. Відповідно до п. 11.6. Договору лізингу, коли є підстава розірвати цей договір, то лізингодавець має право вимагати, від лізингоодержувача заплатити за предмет лізингу лізингодавцю всі лізингові платежі і неустойку ( пеню та штрафи ), які залишилися, до кінця строку лізингу, або розірвати договір. Після розірвання даного договору лізингодавець має право вимагати повернути йому предмет лізингу, заплатити лізингодавцю борги, строк оплати яких наступив до дня розірвання договору, а також заплатити штраф у розмірі 30 ( тридцять) відсотків від розміру суми невикупленої вартості предмету лізингу. Також лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача покрити всі витрати, які були пов'язані з розривом договору ( транспортування, збереження тощо ). ТОВ «Євро-Диліджанс» об'єкт лізингу в період визначений у вимозі не повернув, в зв'язку з чим, 20 лютого 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис № 149 про повернення Об'єкта фінансового лізингу. (а.с.55) Згідно з п. 13.1. умов лізингу у випадку відмови відповідача від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач мав право конфіскувати об'єкт лізингу. При цьому, на підставі п. 13.6 умов лізингу, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу будь-які витрати, пов'язані із конфіскацією об'єкту лізингу. Згідно з п. 8.2.3. Договору у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються наступні санкції компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна та/або винагороди, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених Лізингоодержувачем у відповідності до Контракту. Порше Лізинг Україна надає Лізингоодержувачу відповідну документацію, що підтверджує понесені витрати; проте ненадання такої документації не звільняє Лізингоодержувача від компенсації та не вважається підставою для відстрочення виплати компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким, чином позивач поніс витрати в зв'язку із супроводженням повернення об'єкту лізину у розмірі 23 541,37 грн. Відповідно до п. 12.9. Договору у випадку дострокового припинення лізингу, ТОВ «Євро-Диліджанс» зобов'язаний оплатити різницю між ринковою вартістю Об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до Плану відшкодування. Таким чином, при укладанні між сторонами договору, позивач сподівався отримати доходи впродовж дії договору, при належному виконані умов договору відповідачем. Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу, після вилучення об'єкту лізингу ТОВ «Євро-Диліджанс» був зобов'язаний компенсувати будь яку різницю між ринковою вартістю автомобіля та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Плану відшкодування. Позивач доклав зусиль для проведення відповідного маркетингу (проведення аукціону з продажу автомобіля) і для укладення угоди щодо відчуження Об'єкта лізингу третім особам. Позивач відчужив об'єкт лізингу у розмірі 144 060,00 грн. Різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів на момент вилучення об'єкту лізингу становить 100 471,52 грн. та підлягає сплаті відповідачами на підставі п. 12.9 Договору. Згідно із п. 3 ч. 1. ст. 611 ЦКУ, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання відповідно до ст. 549 ЦКУ. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Договором передбачені штрафні санкції у вигляді фіксованих штрафів у випадку несплати виставлених рахунків у встановлений строк відповідно до п. 8.2.2., а також пеня у розмірі 10 % річних за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Отже, відповідно до п.8.2.2 вищезазначеного договору лізингу позивачем обґрунтовано нараховано штраф у розмірі у 2 661,98 грн. У п. 8.2.1. договору вказано, у випадку прострочення сплати платежу до Лізингоодержувача застосовуються наступні штрафні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було прострочено сплату щомісячного платежу, тому позивачем правомірно нараховано пеню у розмірі 1 484,33 грн. Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦКУ, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 3% річних від простроченої суми становить 445,38 грн. При цьому три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦКУ за своєю правовою природою є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею. Окрім того, позивачем надано обґрунтований розрахунок сума процентів за користування чужими грошима, що підлягає сплаті відповідачем за період заборгованості у розмірі 1228,10 грн. Адже, згідно зі ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України). У свою чергу ст. 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позивач нарахував неустойку у розмірі подвійного лізингового платежу на суму 9 495,12 грн. так як вважає, що відповідач після того, як був проінформований про припинення договору і про вимогу повернути об'єкт лізингу, ухилявся від повернення об'єкту лізингу, чим порушив умови договору, а також чинне законодавство, зокрема ч. 1. ст. 785 ЦК України. Суд вважає, що нарахування неустойки є правомірним. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Таким чином, лізингові платежі за Договором є платою за користування Об'єктом лізингу і включають в себе відповідно до п. 6.1. Умов лізингу суму, що відшкодовує частину вартості Об'єкта лізингу, проценти, комісії, а також суми покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених Договором (включаючи, окрім іншого, витрати на ремонт Об'єкта лізингу, реєстраційні платежі та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з Договором). Таким чином, лізинговий платіж фактично дорівнює платі за користування річчю (Об'єктом лізингу), так як ТОВ «Євро-Диліжанкс» не виконав вимогу щодо повернення Об'єкта лізингу, чого вимагав позивач своїм листом за вих. № 00003727 від 16.01.2014 року. Відповідач зобов'язаний був повернути Об'єкт лізингу в строк не пізніше ніж 06.02.2014 року. Об'єкт лізингу було повернено лише 04.03.2014 року. Щодо витрат позивача на правову допомогу, то договором передбачено, а саме п. 8.6. що будь-які збитки заподіяні невиконанням або не належним виконанням стороною своїх зобов'язань за Контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені Контрактом штрафні санкції. Відповідно до п. 16.1. Договору незалежно від завершення виконання цього Контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього Контракту, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що пов'язані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у зв'язку з укладенням або виконанням цього Контракту, а також операціям запланованими в рамках виконання цього Контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки. Отже, через невиконання зобов'язань ТОВ «Євро-Диліжанкс» позивач змушений був звернутися за правовою допомогою, яка має бути компенсована відповідачами у розмірі 12 711,78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надали, наведеного позивачем розрахунку не спростували. Належних доказів погашення заборгованості (окрім наданої позивачем) за договором лізингу по сплаті лізингових платежів відповідачами суду не надано. З урахуванням викладеного, позивачем доведено, що відповідачі прийняті на себе зобов'язання по договору фінансового лізингу належним чином не виконали, а тому вимоги банку підлягають задоволенню. Позивачем доведено, що заборгованість по договору фінансового лізингу становить 172 736, 91 грн., а саме: основну суму заборгованості за Договором лізингу 00003727 від 21.10.2011 розміром у 20 696,33 грн., збитки у розмірі 136 725,67 грн., штраф у розмірі 2 661,98 грн., пеню у розмірі 1 484,33 грн., 3% у розмірі 445,38 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1228,10 грн., неустойку в розмірі 9 495,12 грн., які суд стягує з відповідачів на користь позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачу судовий збір у розмірі по 863,70 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved