Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Скрицький Роман Леонідович до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю колишнього подружжя житлових квартир, транспортного засобу та поділ його. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.10.2005 року між позивачем та відповідачем, був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 59. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. За період спільного проживання сторони набули у власність дві житлові квартири, а саме: по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , а також транспортний засіб- Фольксваген Гольф 3 універсал. Відтак позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя дві житлові квартири та транспортний засіб та визнати особистою приватною власністю [PERSON] житлову квартиру по [ADDRESS] . 02.10.2019 Погребищенським районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі та призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 13:00 год. 22.11.2019. 22.11.2019 в судовому засіданні представником позивачки- адвокатом Скрицьким Р.Л. заявлено відвід судді Марченко Л.В., який ухвалою суду від 22.11.2019 задоволено а справу передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу 22.11.2019 передано судді Бойку А.В. Ухвалою суду від 26.11.2019 вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддю Бойком А.В. та призначено підготовче судове засідання о 13 год. 00 хв. 17.12.2019. 17.12.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 21.01.2020. 21.01.2020 за клопотанням представника відповідача-адвоката Любарського С.М. оголошено перерву до 29.01.2020 та надано час для ознайомлення. 29.01.2020 представником відповідача-адвокатом Любарським С.М. подано клопотання про залишення позовної заяви без руху. 30.01.2020 позовну заяву залишено без руху та позивачу надано 5-деннний для усунення недоліків. В порядку усунення недоліків представником позивачки- адвокатом Скрицьким Р.Л. подано змінену позовну заяву про визнання спільною сумісною власністю колишнього подружжя житлових квартир, транспортного засобу та поділ його. Відповідно до вимог зміненої позовної заяви представник позивачки- адвокат Скрицький Р.Л. просить визнати приватною власністю позивачки житлову квартиру по [ADDRESS] , приватною власністю відповідача житлову квартиру по [ADDRESS] , транспортний засіб - Фольксваген Гольф (три) універсал та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності позивачки на житлову квартиру по [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача- адвокат Скрицький Р.Л. підтримав вимоги позовної заяви, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - адвокат Любарський С.М. в судовому засіданні проти задоволення вимог зміненої позовної заяви не заперечував. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 15.10.2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу придбали нерухоме майно, а саме: -24.09.2008 житлову квартиру, а саме: по [ADDRESS] , загальною площею 57,4 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.19), -03.12.2016 житлову квартиру, а саме: по [ADDRESS] , загальною площею 18,1 кв.м., що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.12), -транспортний засіб- Фольксваген Гольф 3 універсал. Сторони визнають, що вказане майно є їх спільною сумісною власністю подружжя та не заперечують з приводу поділу його на дві частини, а тому суд приходить до висновку про поділ майна подружжя, визнавши за позивачкою право приватної власності на нерухоме майно: житлову квартиру по [ADDRESS] , а за відповідачем - право приватної власності на житлову квартиру по [ADDRESS] та на транспортний засіб- Фольксваген Гольф 3 універсал.

Outcome: approved