Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду наразі знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Одеська міська рада, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, П'ята одеська державна нотаріальна контора. Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача вказувала, що квартира [ADDRESS] знаходилась у власності [PERSON] на підставі судового рішення. Однак відповідне рішення суду було скасоване за заявою [PERSON] з тих підстав, що вказаний об'єкт нерухомого майна належить особі на підставі свідоцтва про право на спадщину. У зв'язку з тим, що рішення суду, на підставі якого [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину також скасоване, позивач звернулась в суд з даним позовом. Представник позивача [PERSON] у відкрите судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] з представником у відкрите судове засідання з'явилась, заявлені вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у відкрите судове засідання з'явилась, заявлені вимоги не підтримала, просила суд в задоволенні позову відмовити. Представники інших учасників цивільного процесу у відкрите судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які були представлені суду та забезпеченні в процесі розгляду справи, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявленого позову - виходячи з наступного. Під час розгляду справи й на підставі наявних в останній доказів судом встановлено, що згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 27 листопада 2006 року по цивільній справі №2-7736/2006 за позовом [PERSON] до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності, судом визнано за [PERSON] право власності на нежиле приміщення - колишню квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, після чого 30 жовтня 2007 року державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори Ковальовою О.І. було видано на ім'я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №3-1119 на спадкове майно, яке складалось з вказаного об'єкту нерухомого майна. 15 січня 2008 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси було скасоване рішення від 27 листопада 2006 року по цивільній справі №2-7736/2006, відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на спірне приміщення, а провадження у відповідній справі припинене у зв'язку зі смертю позивача. Згідно розпорядження голови Малиновської районної адміністрації №20/01-06 від 23 січня 2008 року приміщення колишньої квартири було закріплено за дільницею №5 КП «ЖКС «Хмельницький». Відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2008 року по цивільній справі №2-7204/08 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності, за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,7кв.м., жилою площею 23,4кв.м. Майнові права набувача були зареєстровані у встановленому порядку 06 липня 2009 року в КП «ОМБТІ та РОН». Але ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2010 року по цивільній справі №2-7204/08 було скасоване рішення від 10 листопада 2008 року по цивільній справі №2-7204/08, відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на вказану квартиру. Матеріали справи свідчать, що судове рішення було переглянуте у зв'язку із нововиявленими обставинами за заявою [PERSON] з тих підстав, що приміщення, на яке за [PERSON] було визнане право власності на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2008 року, - насправді належить [PERSON] як підсобне, яке вона отримала в порядку спадкування згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2007 року, виданого державним нотаріусом П'ятої одеської державної нотаріальної контори Ковальовою О.І. Але виходячи з того, що судове рішення, яким визнано право власності на спірне приміщення за [PERSON], - скасоване, [PERSON] вважає свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON] недійсним. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на ст. 1223 ч.1 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При цьому в силу ст. 1258 ЦК Україна, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ч.ч.1,3,5 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Дійсно, згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Однак як зазначалось, рішення суду, яким за [PERSON] визнано право власності на спірне майно, - скасоване. Згідно ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В процесі розгляду справи суд встановив, що на теперішній час [PERSON] не є власником спірного приміщення, питання про право власності на спірне майно не вирішено, в рамках даної справи заінтересованими особами не заявлялось. Документальних підтверджень надання спірного приміщення в користування у встановленому порядку [PERSON] суду не представила. Виходячи з викладеного, суд не вбачає можливим погодитись із правовою позицією сторони позивача та відмовляє у задоволенні даного позову. При цьому, у зв'язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні даного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторони присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed