Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка просить визнати за нею право власності на автомобіль Вольксваген Кадді, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], середньою ринковою вартістю 85155,00 гривень, покликаючись на те, що 28.12.1993 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, під час якого ними за спільні кошти було придбано вищевказаний автомобіль. 18.06.2014 року шлюб між ними був розірваний рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області. В січні 2014 року, коли вони тільки готувались до розірвання шлюбу, між ними виникла домовленість щодо розподілу спільного майна подружжя, в результаті якої позивачка сплатила відповідачу вартість 1/2 частини автомобіля в сумі 43500,00 гривень, а відповідач в свою чергу дав їй розписку про отримання коштів та зобов'язався провести перереєстрацію автомобіля на позивачку, однак зробити цього не встиг, так, як в травні 2014 року проти нього було відкрито кримінальне провадження за ст.368 КК України, в рамках якого за клопотанням слідчих органів слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду постановлено ухвалу про накладення арешту на майно [PERSON] У зв'язку з цим позивачка не має змоги користуватись та розпоряджатись майном, яке повинно бути її власністю. Відповідач в судовому засіданні з позовом згідний та просить суд його задоволити. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, так як ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторони перебуваючи у шлюбі придбали автомобіль Фольксваген Кадді державний номерний знак [NUMBER], та як видно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] зареєстрували його за відповідачем [PERSON]. Позивачка [PERSON] має право керування вказаним автомобілем, про що також є запис у вищевказаному свідоцтві. Враховуючи те, що відповідач в судовому засіданні позов визнав, суд вважає, що сторони мали можливість вирішити питання про поділ автомобіля та реєстрації його за позивачкою в позасудовому порядку, так, як домовленість про даний поділ майна, судячи з їх пояснень, виникла ще в січні 2014 року. Після цього в позивачки був час та можливість оформити право власності на автомобіль, перереєструвавши його на себе до відкриття кримінального провадження та накладення арешту на майно [PERSON] За таких обставин суд приходить до переконання, що позивачка бажає визнати право власності на автомобіль Вольксваген Кадді, 2004 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] для того, щоб уникнути його конфіскації, яка загрожує у зв'язку із накладенням арешту на майно [PERSON], який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст.368 КК України. А, тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed