Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що 09 березня 2008 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок №11 по вул. Леваневського в м. Вознесенську Миколаївської області, 1/2 частка якого належала спадкодавцю на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19 липня 2007 року про виділення частки в спільній сумісній власності та 1/2 частка якого була успадкована (проте не оформлена) нею, а саме після смерті [PERSON] (1/6 частка) та після смерті [PERSON] (2/6 частки), який в свою чергу успадкував її після смерті [PERSON] Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті матері та частину її оформив (1/2 частку будинку), проте нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав щодо іншої частки будинку, оскільки право власності на це майно було зареєстроване за попереднім спадкоємцем ([PERSON]Ф.) після його смерті. Враховуючи вказані обставини [PERSON] просив в судовому порядку визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку №11 по вул. Леваневського в м. Вознесенську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з передбачених ст. 174 ЦПК України підстав, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 09 березня 2008 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок №11 по вул. Леваневського в м. Вознесенську Миколаївської області, 1/2 частка якого належала спадкодавцю на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду від 19 липня 2007 року про виділення частки в спільній сумісній власності та 1/2 частка якого була успадкована (проте не оформлена) нею, а саме після смерті [PERSON] (1/6 частка) та після смерті [PERSON] (2/6 частки), який в свою чергу успадкував її після смерті [PERSON] Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, який у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті матері та частину її оформив (1/2 частку будинку), проте нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав щодо іншої частки будинку, оскільки право власності на це майно було зареєстроване за попереднім спадкоємцем ([PERSON]Ф.) після його смерті. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 травня 1989 року, тобто був набутий останнім за його життя. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 19 липня 2007 року (яке було ухвалене після смерті [PERSON]Ф.) визначено частки співвласників ([PERSON] та [PERSON]А.) у праві спільної сумісної власності на будинок, а саме визначено за кожним по 1/2 частці цього майна. На підставі цього внесено зміни до реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Судом встановлено, що спірне майно дійсно належало спадкодавцю, оскільки незалежно від подальшого офромлення було прийняте нею в порядку спадкування. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняв спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з неможливості позивача оформитисвоє право на спадщину через органи нотаріату, а тому суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved