Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

в серпні 2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - позивач) звернувся в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про звернення стягнення заборгованості, при цьому пояснивши наступне. На виконання умов укладеного між позивачем як кредитором та відповідачем як позичальником Кредитно-заставного договору від 08.09.2008р. за № К3Н1АЕ0000132266, позивач надав та відповідач прийняв кошти кредиту в сумі 24803,5 доларів США. При цьому за вищезазначеним договором відповідача зобов'язався повернути позивачу кошти кредиту шляхом сплати щомісячних платежів, відсотків за користування кредитом за ставкою 17,04% річних в строк не пізніше 06.09.2013р. Разом з цим метою забезпечення наведеного зобов'язання за кредитно-заставним договором № К3Н1АЕ0000132266 відповідач як заставодавець передав позивачу в заставу автомобіль марки «DODGE Ram», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Проте в наступному відповідач порушив своє зобов'язання перед позивачем за кредитно-заставним договором № К3Н1АЕ0000132266 щодо порядку повернення кошів кредиту та сплати відсотків за користування ним, які не сплатив у визначений договором термін. При цьому позивач листом від 18.06.2013р. за № 30.1.0.0/2-397 звернувся до відповідача із вимогою сплатити кошти заборгованості за кредитно-заставним договором № К3Н1АЕ0000132266 у сумі 93939,75 доларів США, а саме: основний борг 26188,85 доларів США, відсотки 13577,34 доларів США, пеня 52300,53 доларів США, комісія 1873,03 доларів США. Однак відповідач залишив вищезазначену вимогу без відповіді, не сплатив кошти заборгованості за кредитно-заставним договором № К3Н1АЕ0000132266. В свою чергу згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитно-заставним договором № К3Н1АЕ0000132266 станом на 25.03.2013р. становить 103395,29 доларів США, а саме: основний борг 28318,59 доларів США, відсотки 12599,27 доларів США, пеня 54620,65 доларів США, комісія 2903,41 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,28 доларів США, штраф (процентна складова) 4922,10 доларів США. Разом з цим позивач зазначив, що з метою погашення наведеної заборгованості відповідача за умовами п. 13 кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266 позивач як заставодержатель має право здійснити продаж третій особі предмета застави автомобіля марки «DODGE Ram», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. У зв'язку із наведеним позивач просив суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К3Н1АЕ0000132266 від 08.09.2008 року у сумі 103395,29 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.07.2013 року складає 826438,58 грн., вилучити у відповідача та передати позивачу предмет застави автомобіль марки «DODGE Ram», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію наведеного ТЗ; звернути стягнення на предмет застави автомобільмарки «DODGE Ram», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ замість втраченого, зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по Свідоцтву про реєстрацію ТЗ або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні, якою позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю, проти заочного вирішення справи не заперечив. Відповідач, повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74ЦПК України, у судове засідання повторно не з'явилася, про поважність причин неявки не повідомив суд. У зв'язку з наведеним суд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Врахувавши пояснення позивача у позові, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що на виконання умов укладеного між позивачем як кредитором та відповідачем як позичальником Кредитно-заставного договору від 08.09.2008р. за № К3Н1АЕ0000132266, позивач надав та відповідач прийняв кошти кредиту в сумі 24803,5 доларів США. Разом з цим згідно п. 4.4. Кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266, відповідач зобов'язався здійснювати погашення заборгованості шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до п. 17.8 договору, до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку її наявності), процентами та кредитом. При цьому відповідно до п. 17 Кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266, відповідача зобов'язався повернути позивачу кошти кредиту у сумі 24803,5 доларів США, відсотків за користування кредитом за ставкою 17,04% річних в строк не пізніше 06.09.2013р. Крім того, згідно п. 14 Кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266 сторони встановили розмір пені та штрафів за порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань за наведеним договором. До того ж, згідно п. 14.10 і 14.11 Кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266, нарахування неустойки здійснюється за договором протягом трьох років з дня, коли зобов'язання мало бути виконане. Сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користуванням кредиту, неустойки тривалістю п'ять років. В свою чергу, позивач листом від 18.06.2013р. за № 30.1.0.0/2-397 звернувся до відповідача із вимогою сплатити кошти заборгованості за кредитно-заставним договором № К3Н1АЕ0000132266 у сумі 93939,75 доларів США, а саме: основний борг 26188,85 доларів США, відсотки 13577,34 доларів США, пеня 52300,53 доларів США, комісія 1873,03 доларів США. Крім того з наданого позивачем розрахунку заборгованость позивача станом на 25.07.2013р. за договором № К3Н1АЕ0000132266 від 08.09.2008р. становить 103395,29 доларів США, а саме: основний борг 28318,59 доларів США, відсотки 12599,27 доларів США, пеня 54620,65 доларів США, комісія 2903,41 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,28 доларів США, штраф (процентна складова) 4922,10 доларів США. При цьому в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вищезазначеної заборгованості позивачу. Разом з цим суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В свою чергу, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитно-заставним договором № К3Н1АЕ0000132266 у сумі 103395,29 доларів США. В свою чергу, згідно п. 8.1. і 17.9 Кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266, з цим метою забезпечення зобов'язання за наведеним договором відповідач як заставодавець передав позивачу в заставу автомобіль марки «DODGE Ram», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. При цьому відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС407014 автомобіль марки «DODGE Ram», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] належить відповідачу. Разом з цим згідно п. 7.1 Кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266, застава забезпечує всі вимоги банку щодо виконання позичальником всіх його грошових зобов'язань за цим договором. При цьому відповідно до п.п. 6 п. 13.2 Кредитно-заставного договору № К3Н1АЕ0000132266, сторони визначили звернення стягнення на предмет застави для задоволення забезпечених вимог шляхом продажу предмета застави банком третій особі у відповідності із вимогами законодавства України. В свою чергу згідно ч. 1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Положеннями ч. 2 ст. 590 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» від 2 жовтня 1992 року за № 2654-XII визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Аналогічне визначено положеннями ст. 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року за № 1255-IV. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно. Разом з цим, відповідно до ч. 2 і. 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. В свою чергу згідно запису 1 витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18.06.2013р. за № 40997440, позивачем було зареєстровано 18.06.2013р. звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки «DODGE Ram», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин щодо передання відповідачем позивачу вищезазначеного автомобіля як предмета застави для звернення на нього стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов повністю. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 26.07.2013р. позивачем понесено витрати на оплату судового збору у сумі 3441,00 грн., що підлягає стягнення на користь останнього з відповідача.

Outcome: approved