Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 14 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Сумісне життя між позивачем та відповідачем не склалося. Подружні відносини між сторонами фактично припинено. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Сумісне господарство не ведеться. Спору про розділ майна, яке є сумісною власністю подружжя сторони на час розгляду справи не мають. Подальше сумісне проживання, збереження шлюбу неможливі з причини того, що це суперечило б інтересам сторін, оскільки у них відсутнє обоюдне бажання зберегти сім`ю. Заходи спрямовані для збереження сім`ї, зокрема строк на примирення позивачу по справі не потрібен, оскільки не дасть позитивного результату. Згоди з відповідачем на розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до ст. 106 СК України не досягнуто. За таких обставин, позивач звернувся до суду відповідно до ст. 110 СК України. Справа розглянута в порядку загального позовного провадження, що відповідає п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин). Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяви про розгляд справи в його відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник позивача адвокат Пальчик В.Л. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. З урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 02 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 10). Від шлюбу сторони по справі спільних дітей не мають. Правовідносини сторін регулюються статтями 24, 104, 105, 110-112 СК України. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з таким позовом. Відповідно до змісту позовної заяви основна причина розпаду подружжя це - несумісність характерів, діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З матеріалів справи вбачається, що шлюборозлучний процес сторін розпочато 30 вересня 2019 року шляхом пред`явлення [PERSON] позовної заяви про розірвання шлюбу. З часу перебування справи в провадженні суду (понад 6 місяців) примирення між сторонами не досягнуто. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання права вимагати розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] категорично наполягає на розірванні шлюбу, тому відмова в задоволенні позову буде примушенням до шлюбних відносин, що є неприпустимим. Спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, приймаючи до уваги позицію позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, ненадання відповідачем об`єктивних даних про вжиття мір для досягнення примирення, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу в результаті чого було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст. ст. 104, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved