Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору довічного утримання недійсним. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 листопада 2011 року між [PERSON], яка померла 06 січня 2014 року та відповідачем було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] взяв на себе зобовязання забезпечувати харчуванням [PERSON], одягом, здійснювати догляд, необхідну допомогу, і зберігати в її довічному користуванні квартиру на правах члена сімї. Позивач просить договір довічного утримання визнати недійсним, оскільки підпис на ньому виконано іншою особою, [PERSON] на день підписання договору не могла усвідомлювати значення своїх дій, а тому просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач та його представник, кожен окремо, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи подала до суду заяву про слухання справи у їх відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] була матірю сторін по справі. 02 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] взяв на себе зобовязання забезпечувати харчуванням [PERSON], одягом, здійснювати догляд, необхідну допомогу, і зберігати в її довічному користуванні квартиру на правах члена сімї. Даний договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3-3309. 06 січня 2014 року [PERSON] померла. Ці обставини підтверджуються: договором довічного утримання від 02 листопада 2011 року; свідоцтвом про смерть [PERSON]; свідоцтвом про право власності від 28 квітня 1993 року на квартиру [ADDRESS] на [PERSON]; витягом про державну реєстрацію прав на квартиру [ADDRESS] від 02 листопада 2011 року за [PERSON] Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. В силу п.1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Враховуючи, що відповідно до висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 579 від 24 вересня 2015 року слідує, що в медичних документах відсутні будь-які дані, що померла [PERSON] зверталась до психіатра, нарколога та лікувалась в психіатричних закладах, а також відсутні відомості, які б вказували на неадекватність в поведінці, в тому числі і в день складання договору довічного утримання, а І групу інвалідності згідно акту МСЕК № 797 від 25 грудня 2000 року було встановлено по зору, вказано, що вона потребує стороннього догляду, а тому [PERSON] на день складання договору довічного утримання, психічним захворюванням не страждала, усвідомлювала свої дії та керувала ними, а також те, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів тому, що волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало її волі, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed