Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

В позові йдеться про те, що 27.11.1999 р. померла мати позивача [PERSON], який до моменту смерті проживав разом з позивачем у будинку за адресою: с. Мирча, вул. Шевченка, 6 Великоберезнянського району Закарпатської області. Спадкодавець [PERSON] за час свого життя не склала заповіту, таким чином має місце спадкоємство за законом, згідно якого позивачка є спадкоємцем першої черги на все майно спадкодавця, в тому числі й на житловий будинок № 6 по вул. Шевченка в с. Мирча. Позивач [PERSON], оскільки за час життя правовстановлюючих документів на вказаний будинок спадкодавцем виготовлено не було, просить визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування). Позивач в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечив. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. З виданого Малоберезнянською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 052860 від 29.11.1999 р. вбачається, що мати [PERSON] помела 27.11.1999 р. відповідно, а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлій під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. З виданих довідок від 26.01.2018 року та 30.01.2018 року №№ 135,156 виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області вбачається, що [PERSON], [INFO], мешканка с. Мирча, вул. Шевченка, 6, є дочкою [PERSON], яка померла, 27.11.1999 року, яка проживала з нею та вступила в управління спадковим майном і прийняла спадщину, та те що померла [PERSON] на день смерті рахувалася головою дворогосподарства в с. Мирча, вул. Шевченка, 6. З технічного паспорта та зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд в с. Митра вул.. Шевченка, 6, виданого КП «Великоберезнянське РБТІ» від 30.01.2018 р. № 6114 значиться власник [PERSON]. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу [PERSON]В від 31.01.2018 року № 2/01-16, позивачу [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок у [PERSON] (померлої) не виникло. Як розяснено в п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved