Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

в позовній заяві зазначається, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.10.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Під час розгляду зазначеного кримінального провадження судом встановлено, що 16.05.2014 року близько 22.00 год. [PERSON] прийшов до своєї співмешканки - потерпілої [PERSON] та на грунті ревнощів вчинив конфлікт, який переріс у бійку, під час якої він вдарив [PERSON] кулаком двічі по голові, внаслідок чого вона впала на ліжко. Коли потерпіла намагалась піднятись, [PERSON] наніс їй удар по плечах, від чого вона впала на підлогу, до якої вдарилась головою. Коли потерпіла була на підлозі, [PERSON] наніс потерпілій ще один удар в обличчя. В результаті нанесених ударів [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров'я. З приводу вказаних тілесних ушкоджень [PERSON] з 19.05. по 26.05.2014 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології Коломийської ЦРЛ та на її лікування витрачено 812,19 грн. Вказана сума є шкодою, завданою вищезазначеним злочином, та підлягає відшкодуванню відповідачем як її заподіювачем. В судовому засіданні прокурор Ланик А.М. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов по суті визнав, при цьому зазначив, що оскільки він не працює то не відшкодував та має можливості відшкодувати зазначені кошти. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до правил ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що вищевказаним вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.10.2014 року (справа №346/3776/14-к), який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Цей злочин відповідач вчинив в час, місці та за обставин, викладених вище. Внаслідок злочинних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинено зазначені вище легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с. 4,5). Вказані обставини не потребують доказування. Згідно із довідкою Коломийської центральної районної лікарні № 2 від 29.01.2015 року, на стаціонарне лікування хворої [PERSON] у відділенні травматології Коломийської ЦРЛ з 19.05.2014 року по 26.05.2014 року вказаним закладом понесено 812,19 грн. фактичних витрат (а.с.3). Відповідно до листа фінансового управління Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №65/03-20 від 09.02.2015 року за лікування громадян, потерпілих від злочинів, в тому числі [PERSON] ( з 19.05.2014 року по 26.05.2014 року), особами, які вчинили злочини, кошти на рахунок бюджету не надходили (а.с.6). Відповідно до вимог ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Ч. 3 ст. 1206 ЦК України вказує, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про вiдшкодування витрат на стацiонарне лiкування потерпiлого вирiшується згiдно з Порядком обчислення розмiру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стацiонарне лiкування потерпiлого вiд злочинного дiяння та зарахування стягнених з винних осiб коштiв до вiдповiдного бюджету i їх використання, затвердженим постановою Кабiнету Мiнiстрiв України № 545 вiд 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштiв, що пiдлягає вiдшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лiкуваннi потерпiлий, з урахуванням кiлькостi лiжко-днiв, проведених ним у стацiонарi, та щоденної вартостi його лiкування. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн., від сплати якого звільнений позивач. На підставі ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved