Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

В позові йдеться про неможливість подальшого спільного проживання подружжя (сторін по справі) в укладеному 18.09.2010 року Верховино-Бистрянською сільською радою Великоберезнянського районну Закарпатської області шлюбі (актовий запис № 03). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, що у свою чергу припинило сімейні відносини між ними практично відразу після народження дитини. Так вчинки відповідача призвели до того, що позивач втратила до нього почуття любові, довіри та поваги. Вже чотири роки вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, взагалі не спілкуємось, після народження сина чоловік переїхав жити до своєї матері і Львівську область. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Заходів до примирення вживати недоцільно. Збереження сім'ї є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб, а неповнолітнього сина й надалі залишити проживати з нею. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримала повністю, та просила таку задовольнити, що до позовної вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини просила таку залишити без розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час дату та місце розгляду справи не повідомивши про причини своєї неявки. Суд, дослідив письмові матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 18 вересня 2010 року Верховино-Бистрянською сільською радою Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 103 після чого дружина обрала прізвище [PERSON]. Дана обставина стверджується виданим свідоцтвом про одруження від 18.09.2010 р. серії [NUMBER] Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та погляди на життя, через що сторони втратили почуття любові, довіри та поваги одне до одного. Шлюбні відносини фактично припинені, проживають тривалий час окремо. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом;обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню.

Outcome: approved