Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

в позові вказано, що з 01/12/2008 р. сторони уклали договір, відповідно до умов якого позивача прийняв зобов`язання підготувати книгу «Історія споживчої кооперації Прикарпаття», а відповідач зобов`язався сплати за вказану роботу 26000 гривень, періодичними платежами. Відповідач не сплатив позивачу 4000 гривень з 26 000гривень, а тому позивач просив суд стягнути з відповідача 4000 гривень заборгованості за договором та 10000 гривень моральної шкоди, які позивач вказує, що він зазнав у зв`язку із порушенням відповідачем його обов`язку із доплати 4000 гривень. Відповідач подав до суду зустрічний позов, в якому просив стягнути з позивача 22000 гривень, які йому було сплачено за виконання умов договору підряду та 10000 гривень моральної шкоди за зниження престижу чи підрив довіри до діяльності. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені. Також представник надав пояснення про те, що строк давності звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки він підлягає обчисленню з моменту складення сторонами акту приймання-передачі; відповідно до ст. 853 ЦК України заперечення щодо якості роботи відповідач мав можливість заявити виключно в момент складення акту приймання-передачі. В судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що півтора року проект книги перебував у відповідача, а тому прострочення виконання за договором підряду було не з його вини, крім цього позивач отримав інфаркт саме у зв`язку із недоплатою йому спірних 4000 гривень до сплачених відповідачем на користь позивача 22000 гривень за договором підряду. Представник відповідача подав суду клопотання про відкладення судового розгляду та не надав суду доказу поважності причин для такого відкладення. Також представник відповідача не надав доказу неможливості забезпечення явки в судове засідання іншого свого уповноваженого представника. Отже необґрунтоване клопотання про відкладення судового засідання спрямовано на затягування судового розгляду даного спору. Так, відповідач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі, отже він реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідача було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення і спростування позову. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом встановлено наступні обставини. 01/12/2008 р. сторони уклали договір, відповідно до умов якого позивач прийняв зобов`язання підготувати книгу «Історія споживчої кооперації Прикарпаття», а відповідач зобов`язався сплати за вказану роботу 26000 гривень, періодичними платежами. В п. 6, 7 договору вказано, що за виконання обов`язків позивачеві сплачується 26000 гривень рівними частками щомісяця протягом часу дії договору по 2000 гривень, а остаточний розрахунок проводиться на час підписання акту приймання-передачі. Відповідно до п.11 договору у разі несвоєчасного виконання робіт виконавець зобов`язується повернути замовнику в повному обсязі усі сплачені ним кошти. Відповідно до п. 15 договору завдання підлягає виконанню до 30/11/2009 р. Відповідно до п. 16 договору зміни до договору можуть бути внесені в письмовій формі. 17/09/2012 р. сторони склали акт на виконану роботу, затверджений заступником голови правління 17/09/2012 р., відповідно до якого позивач завершив роботу над проектом та очікує винагороду, передбачену договором. 17/02/2015 р. позивач надіслав претензію відповідачу щодо несплати 4000 гривень. Відповідно до довідки від 12/05/2015 р. вказано на діагнози позивача, та зазначено про його лікування з 2012 р. по 2015 р. Відповідно до посвідчення №169954 позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Відповідно до довідки №888831 позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання. Обставину сплати позивачу 22000 гривень за спірним договором підряду підтверджено змістом позову та зустрічним позовом. Відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так само в письмовому запереченні проти позову вказано, що 17/09/2012 р. між сторонами було підписано акт-приймання передачі спірних робіт та їх результатів. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Правові наслідки невиконання зобов`язання передбачено в главі 51 ЦК України, серед яких відсутня така правова підстава як невиконання умов договору сторін. Позивач добровільно уклав спірний договір з відповідачем, сторони погодили їх права і обов`язки на основі взаємного волевиявлення, не передбачили правових підстав для компенсації моральної шкоди, передбачили правові підстави невиконання умов договору, а отже передбачали можливість його невиконання чи неналежного виконання. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Правові підстави для звільнення від обов`язку доказування моральної шкоди передбачено законом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отже обов`язок доказування обставин завдання шкоди, її розміру, обґрунтованого розрахунку розміру покладено на позивача. Однак позивачем та його представником не доведено матеріально-правовий зв`язок між несплатою відповідачем на користь позивача 4000 гривень з суми в 26000 гривень із інфарктом позивача чи з іншими його захворюваннями. Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Отже відповідач позбавлений законом права посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі після прийняття відповідної роботи і не зазначення в акті приймання-передачі на недоліки роботи. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В ст. 257 ЦК України вказано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже позовна давність за вимогою про стягнення 4000 гривень не спливла, оскільки обчислюється з моменту складення сторонами акту приймання-передачі результату робіт. При цьому в судовому засіданні позивач надав пояснення про те, що результат його роботи був ним зданий керівнику відповідача та протягом півтора року він не приймав рішення про його прийняття чи відхилення, а прийняв результат робіт після спливу вказаного строку. Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч.1 ст.60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду ,,Про судове рішення у цивільній справі №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідач не надав суду жодного доказу чи розрахунку на спростування підстав та предмету позову. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial