Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 09 січня 2009 року померла його мати - [PERSON]. За життя мати зробила заповідальне розпорядження, заповіт від 30 травня 2000 року, яким заповіла йому належну їй земельну ділянку (пай), право власності на яку було посвідчене Державним актом Серія ЯА № 926285 від 18 листопада 2006 року. Проте, до складу спадщини, що відкрилась зі смертю [PERSON] входить нерухоме майно, що не було охоплене заповітом, а саме: будинок № 42 в с.Лиманівка Михайлівського району Запорізької області. З метою реалізації права на спадкування за законом частини спадщини, не охопленої заповітом, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, крім нього, ніхто до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Готуючи документи для оформлення спадкових прав, встановив відсутність оригіналу Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 1998 року НБ 0514868. Відсутність оригінала правовстановлюючого документу позбавляє позивача можливості успадкувати спадкове майно після смерті його матері, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням неявки учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09 січня 2009 року померла [PERSON] (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] виданого в с. Любимівка, Михайлівського району Запорізької області, серії ЯЮ № 445304 його матірю є [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] ради народних депутатів Михайлівського району Запорізької області, [PERSON] 30 травня 2000 року зробила заповітне розпорядження, яким заповіла [PERSON] належну їй земельну ділянку (пай), право власності на яку було посвідчене Державним актом Серія ЯА № 926285 від 18 листопада 2006 року( а.с. 7). Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 26 лютого 2016 року [PERSON] належить право власності на земельну ділянку , площею 5, 503 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, [PERSON] сільська рада на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 104( а.с. 8) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 1998 року, [PERSON] є спадкоємицею майна громадянина [PERSON], який помер 17 квітня 1997 року, спадкове майно складається з житлового будинку, який знаходиться в с. Любимівка, №42 Михайлівського району Запорізької області, належного спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Михайлівською райдержадміністрацією Запорізької області 12 листопада 1997 року, земельної ділянки площею 0,50, розміщеної за адресою: с. Лиманівка, №42, Михайлівського району Запорізької області, належної спадкодавцеві на підставі Державного акту серії ЗП 000011№ 2205 на праві приватної власності на землю, виданого [PERSON] сільською радою народних депутатів Михайлівського району Запорізької області 17 січня 1996 року ( а.с. 9). Згідно повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно планувальне та техінвентарізаційне бюро» від 31 січня 2017 року за №65, право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Запорізька область, Михайлівський район, с. Лиманівка, №42, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 31 січня 2017 року, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 лютого 1998 року , р.№144( а.с. 10). Відповідно до постанови Михайлівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 22 лютого 2017 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлої 09 січня 2009 року [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. (а.с. 11) Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON]. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved