Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області та Ужгородського міжрайонного управління водного господарства до Ужгородської районної державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] , третя особа, на стороні позивача - Киблярівська сільська рада, про визнання недійсними та скасування розпоряджень Ужгородської районної державної адміністрації та повернення земельних ділянок. Позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації від 19.10.2007 №639 надано дозвіл, згідно додатку до розпорядження, громадянці [PERSON] на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,60 га. в ур. «Янкув верх» на території Пацкапівської сільської ради Ужгородського району за межами населеного пункту Пацканьово. На підставі вищевказаного розпорядження та погодженого відділом земельних ресурсів в Ужгородському районі технічного завдання від 08.11.2007 ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» розроблено проект із землеустрою щодо відведення громадянці [PERSON] земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 0,60 га за межами населеного пункту Пацканьово. З експлікації угідь по формі 6 - ЗЕМ визначено, що земельна ділянка надасться із земель особистого селянського господарства, угіддя - сіножаті, а також на земельній ділянці відсутні дія обмежень (обтяжень). Розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації від 01.04.2008 №155 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянки [PERSON] площею 0,60 га земель сільськогосподарського призначення (сінокосів) для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Янкув верх» за межами населеного пункту на території Пацканівської сільської ради з кадастровим номером 2124885 100:02:004:0001. Згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. [PERSON] проведено розподіл земельної ділянки площею 0,60 га на дві окремі земельні ділянки: земельна ділянка № 1 площею - 0,25 га; земельна ділянка №2 площею - 0,35 га та присвоєно відповідні кадастрові №№ 2124883000:10:017:0006, 2124883000:10:017:0007, розташованих на території Пацканівської сільської ради поза межами населеного пункту Пацканьово. Однак, як видно з матеріалів публічної кадастрової карти, а також згідно номерного класифікатора ДЗК «2124883000» присвоєно Киблярівеькій сільській раді, а не Пацканівській, а відтак земельні ділянки надавались із земель, які перебувають па території Киблярівської сільської ради. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, на підставі договору купівлі - продажу від 10.03.2015 №160 зареєстровано право власності на земельні ділянку загальною площею 0,60 га, розташованої на території Пацканівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства на громадянку [PERSON] , мешканку [ADDRESS] . Зазначає, що дані розпорядження Ужгородської районної державної адміністрації від 19.10.2007 №639 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та від 01.04.20018, №155 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» прийнято незаконно всупереч вимог ст.ст. 34, 58, 59, 61 Земельного кодексу України, ст.ст. 88, 89 Водного кодексу України і підлягають скасуванню виходячи з наступного. Відповідно до топографо-геодезичного знімання земельної ділянки проведеного ПП «Ужгеостар» відповідно до якого встановлено, що частина вказаної земельної ділянки площею 0,2805 га перебуває в зоні дії обмеження, а саме в прибережній захисній смузі річки. Крім цього, на частині земельної ділянки загальною площею 0,0145 га. та проводяться роботи по будівництву котловану, в результаті яких знято та перенесено поверхневий родючий шар ґрунту із земель, які перебувають у прибережній захисній смузі річки. У випадку передачі громадянам у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов`язковим є розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною. Отже, зміна виду цільового призначення (використання) земельних ділянок лісового, водного, історико-культурного призначення у землі сільськогосподарського призначення, встановлено законодавством та конкретизованого уповноваженим органом державної влади у рішенні про передачу її у і власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право па земельну ділянку, потребує обов`язкового дотримання механізму такої зміни, визначеного Порядком визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, Порядком погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок. Вказує, що окрім акту перевірки Державної інспекції сільського господарства, факт порушення вимог закону також засвідчено перевіркою дотримання вимог Водного кодексу України, що була проведена спеціалістами Ужгородського МУВГ спільно із землевпорядником Киблярівеької сільської ради на потічку Раковець (притока річки Стара) в с. Гайдош, Ужгородського району. Отже, розпорядження Ужгородської районної державної адміністрації від 19.10.2007 №639 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та від 01.04.20018, №155 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» прийнято незаконно всупереч вимог ст.ст. 34, 58, 59, 61 Земельного кодексу України, ст.ст.88, 89 Водного кодексу України і підлягають скасуванню. Оскільки [PERSON] набула право власності на земельні ділянки: земельна ділянка № 1 площею - 0,25 та; земельна ділянка №2 площею - 0,35 га. присвоєно відповідні кадастрові номера 2124883000:10:017:0006, 2124883000:10:017:0007, розташованих на території Пацканівської сільської ради поза межами населеного пункту Пацканьово на підставі договору купівлі - продажу від 10.03.2015 №160 від особи (гр. [PERSON] ), яка не мала права її відчужувати, оспорювані землі належать до земель сільськогосподарського призначення, земельні ділянки розташовані на території Пацканівської сільської ради поза межами населеного пункту Пацканьово, а тому повинні бути повернуті у власність держави. Також, позивач просить суд вважати строк оскарження рішення Ужгородської районної державної адміністрації від 19.10.2007 року та розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації №155 від 01.04.2008 року пропущеним з поважних причин та обраховувати з моменту, коли керівнику Ужгородської місцевої прокуратури стало відомо про наявність зазначених порушень. Враховуючи викладене, позивач просить поновити строк для звернення до суду з даним позовом, визнати недійсним та скасувати розпорядження Ужгородської районної державної адміністрації від 19.10.2007 №№639 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га в ур. «Янкув верх» па території Пацканівської сільської ради за межами населеного пункту Пацканьово, визнати недійсним та скасувати розпорядження Ужгородської районної держаної адміністрації від 01.04.2008 №155 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства площею 0,60 га. в ур. «Янкув верх» на території Пацканівської сільської ради за межами населеного пункту Пацканьово, повернути державі в особі Управління Держгеокадастру в Ужгородському районі земельні ділянки: за кадастровим номером 2124883000:10:017:0006, площею 0,25 га та земельні ділянку за кадастровим номером 2124883000:10:017:0007, площею 0,35 га, розташованих на території Пацканівської сільської ради поза межами населеного пункту Пацканьово. 23.07.2019 року через канцелярію суду надійшла заява першого заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури Савко І. про заміну частини предмета позову, згідно з якою він просить уточнити п. 6 позовних вимог та витребувати від [PERSON] земельні ділянки за кадастровими номерами 2124883000:10:017:0008 площею 0,25 га., 2124883000:10:017:0009 площею 0,1 га., 2124883000:10:017:0006 площею 0,25 га., сформованих за рахунок поділу земельної ділянки за кадастровим номером 2124885100:02:004:0001 площею 0,6 га. на користь територіальної громади в особі Киблярівської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, скасувавши рішення про державну реєстрацію права власності на них. Згідно поданих заперечень голови Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області Синишин А., райдержадміністрація заперечує проти задоволення позовних вимог, вказує, що процедура відведення спірних ділянок не була порушена та позивачем не надано жодних доказів, що райдержадміністрація розпорядилась землями, що відносяться до земель водного фонду. Прокурор не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно з якою просив розглянути справу без його участі та задоволити позов. Представник Ужгородської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника адміністрації з проханням відмовити у задоволенні позов у зв`язку із пропуском строків позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також повторно не скористалися правом на участь у судовому засіданні, заперечень на позовну заяву не подавали, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному сайті судової влади України. Представник Киблярівської сільської ради у судове засідання не з`явися та в матеріалах справи містяться пояснення сільського голови Пеца О.В., згідно з якими він вказує, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та просить такі задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.08.2017 року задоволено заяву керівника Ужгородської місцевої прокуратури Кириленка Д.П. про забезпечення позову, накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером 2124883000:10:017:0006, площею 0,25 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с/рада Пацканівська, яка на праві приватної власності належить [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ), шляхом заборони розпоряджатися нею, та накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером 2124883000:10:017:0007, шляхом заборони розпоряджатися нею. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та неоспорено сторонами, що розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації від 01.04.2008 №155 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянки [PERSON] площею 0,60 га. із земель сільськогосподарського призначення (сінокосів) для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Янкув верх» за межами населеного пункту на території Пацканівської сільської ради з кадастровим номером 2124885 100:02:004:0001. З дослідженого у судовому засіданні Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25.07.2016 року, складеного за результатом позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства при наданні Ужгородською районною державною адміністрацією та використанні земельних ділянок за кадастровими номерами 2124883000:10:017:0006; 2124883000:10:017:0008; 2124883000:10:017:0009, встановлено, що згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, гр. [PERSON] проведено розподіл земельної ділянки площею 0,60 га. на дві окремі земельні ділянки: земельна ділянка № 1 площею - 0,25 га.; земельна ділянка №2 площею - 0,35 га. та присвоєно відповідні кадастрові №№ 2124883000:10:017:0006, 2124883000:10:017:0007, розташованих на території Пацканівської сільської ради поза межами населеного пункту Пацканьово. Проте, згідно матеріалів публічної кадастрової карти та номерного класифікатора ДЗК «2124883000», присвоєно Киблярівській сільській раді, а не Пацканівській, а відтак земельні ділянки надавались із земель, які перебувають на території Киблярівської сільської ради. Також, згідно даного Акту, до перевірки додатково надано топографо-геодезичне знімання земельної ділянки, проведеного ПП «Ужгеостар» відповідно до якого встановлено, що частина вказаної земельної ділянки площею 0,2805 га. перебуває в зоні дії обмеження, а саме в прибережній захисній смузі річки. Більше того, на частині земельної ділянки загальною площею 0,0145 га. та проводяться роботи по будівництву котловану, в результаті яких знято та перенесено поверхневий родючий шар ґрунту із земель, які перебувають у прибережній захисній смузі річки, що є порушенням вимог ст. 61 Земельного кодексу України. Згідно висновку, викладеного уповноваженою особою державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області в Акті від 25.07.2016 року, Ужгородською районною державною адміністрацією з порушенням вимог ст. 34, частини 4 статті 59 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття розпорядження) надано дозвіл та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в подальшому передано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,60 га. для ведення особистого селянського господарства (сінокосіння) із земель Киблярівської сільської ради Ужгородського району, а також на час перевірки земельна ділянка використовується з порушенням вимог ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №66472953 від 23.08.2016 року, земельна ділянка за кадастровим номером 2124883000:10:017:0006, площею 0,25 га. з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с/рада. Пацканівська, на праві приватної власності належить [PERSON] . Реєстрація права власності на вищевказану земельну ділянку за [PERSON] була проведення на підставі договору купівлі - продажу від 10.03.2015 №160. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі За приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє мрійно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно положень ст. ст. 330, 388 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності па нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до вимог ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень щодо того, що [PERSON] набула право власності на земельні ділянки на підставі договору купівлі - продажу від 10.03.2015 №160 від [PERSON] , яка не мала права такі відчужувати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України, передбачена загальна позовна давність, яка встановлюється тривалістю у три роки. Матеріалами підтверджено, що позивачу стало відомо про порушення вимог законодавства під час надання дозволу та затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок лише 25.07.2016 року після проведення позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Тому клопотання позивача про поновлення строку на звернення до суду підлягає до задоволення. Враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судові витрати, пов`язані з розглядом справи (за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову) у розмірі 6312 грн.

Outcome: approved