Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В проваджені вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства. Обґрунтовуючи пред'явлений позов та пояснюючи підстави звернення до суду, [PERSON] посилався на ті обставини, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з липня 2002 року до лютого 2007 року. Однак при цьому з 2005 року фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені, з початку 2006 року у [PERSON] склались фактичні шлюбні відносини із іншою жінкою. [INFO] народилась дитина - [PERSON], та у зв'язку із тим, що на момент народження дитини минуло лише два місяці з розірвання шлюбу між сторонами, [PERSON] був зазначений батьком дитини в актовому записі про народження. Однак батьківства відносно [PERSON], [INFO], позивач не визнає, у зв'язку з чим звернувся з позовом про оспорювання батьківства до суду, в якому просив виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього як про батька. Представник позивача [PERSON] у судове засідання з'явився, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з'явилась, заявлені вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог належить відмовити - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2002 року до 08 лютого 2007 року. [INFO] народилась [PERSON], а [INFO] народилась [PERSON]. Правова позиція позивача ґрунтується на тому, що сторони припинили фактичні шлюбно-сімейні відносини на початку 2005 року, у зв'язку з чим [PERSON] не визнає батьківства відносно [PERSON], 2007 року народження. Згідно ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. В силу ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Виходячи з викладеного, походження [PERSON], 2007 року народження, було визначено із дотриманням вимог закону, дитина народилась майже через два місяці після розірвання шлюбу, у зв'язку з чим [PERSON] записаний батьком. Як вичерпно регламентує ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. За клопотаннями сторони позивача призначались генетичні експертизи для з'ясування кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON], 2007 року народження - згідно ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 11 вересня 2012 року та ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 19 листопада 2013 року. Проте вказані експертизи проведені не були у зв'язку неявкою сторін до експертної установи для відбору біологічних зразків. Відтак, стороною позивача не доведено у встановленому законом порядку відсутності кровного споріднення [PERSON], 2007 року народження. Сторони у цивільному процесі користуються процесуальними правами на власний розсуд. Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В процесі розгляду даної цивільної справи суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення відповідних вимог сторони позивача, у зв'язку з чим стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат сторін присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed