Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з лютого 2009 року по травень 2015 роки вона проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Виходячи з того, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 серпня 2015 року і до повноліття дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, свої вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі відповідача, його представник [PERSON] позовні вимоги визнав частково в 1/6 частині, вказуючи на те, що відповідач після народження доньки належним чином виконує свої зобовязання щодо її утримання, крім того матеріально утримує іншого неповнолітнього сина та має незадовільний стан здоровя (тяжкі захворювання) в звязку з чим потребує систематичного лікування. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини. Заслухавши пояснення представника відповідача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За встановлених в судовому засіданні обставин, зокрема враховуючи незадовільний стан здоровя відповідача (наявність у нього тяжких захворювань), потреба в систематичному лікуванні, наявність на утриманні іншої неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, який ним визнається, а саме 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню на користь бюджету 182,70 грн. судового збору.

Outcome: partial