Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

в своїй заяві [PERSON] зазначає, що її дочка [PERSON] з дитинства страждає розумовою відсталістю важкого ступеня (внаслідок ДЦП) з вираженою неврологічною мікросимптоматикою, дезадаптацією, в звязку з чим визнана інвалідом І-ї групи з дитинства без переогляду. За станом здоровя [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується витягом з протоколу ЛКК. Оскільки [PERSON] не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, то вона потребує встановлення над нею опіки. Заявниця має можливість та бажання виконувати обовязки опікуна своєї дочки та просить визнати її дочку недієздатною, встановити опіку над останньою та призначити заявницю її опікуном. Заявниця в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 19.11.2015 року подала до суду письмове клопотання, в якому зазначає, що заяву підтримує та просить справу розглядати в її відсутності. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 24.07.2015 року представник Коломийської районної державної адміністрації [PERSON], а 28.07.2015 року сільський голова с.Джурків Т.Семків звернулися до суду із заявами про розгляд справи у відсутності представників вказаних рад та незаперечення проти задоволення розглядуваної заяви (а.с.24, 25, 29). В звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявниця є матірю [PERSON], [INFO], що стверджується даними свідоцтва про народження останньої (а.с.4). В судовому засіданні також встановлено, що дочка заявниці [PERSON] є інвалідом І-ї групи з дитинства довічно та потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 04.08.2008 року та витягом з протоколу ЛКК №84/2 від 26.02.2013 року (а.с.10,12). Відповідно до медичного висновку №120 Коломийської дитячої лікарні від 14.08.2006 року [PERSON] страждає розумовою відсталістю важкого ступеню (внаслідок ДЦП) з вираженою неврологічною мікросимптоматикою, дезадаптацією (а.с. 9). Згідно з даними висновку судово-психіатричної експертизи № 344 від 28.10.2015 року підекспертна [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом глибокою розумовою відсталістю. Зазначене захворювання позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.56-58). Відповідно до положень ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, судом встановлено наявність передбачених ч.1 ст. 39 ЦК України підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до положень ч.1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно з ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.4 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення розглядуваної заяви. На підставі наведеного, ст.ст.39, 40, 58, 60, 63 ЦК України та,

Outcome: approved