Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебувала зазначена вище цивільна справа. 13.05.2013 року Солом'янським районним судом м. Києва у справі ухвалено рішення, яким позовні вимоги МІП МЕТРО Груп Інтелектуал Проперти Гмбх енд Ко задоволено в повному обсязі. Також судом вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь МІП МЕТРО Груп Інтелектуал Проперти Гмбх енд Ко витрати по оплаті судового збору в сумі 107,30 грн. 12.02.2014 року представник позивача за довіреністю Нікулеско Д.С. звернувся до суду і заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] витрат, понесених позивачем у зв'язку з проведенням судової експертизи у розмірі 12000,00 грн., посилаючись на те, що рішенням від 13.05.2013 року питання про розподіл даних витрат не вирішено. Згідно вимог викладених в частині третій ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги викладені в заяві про ухвалення додаткового рішення та просив їх задовольнити. Представник відповідача Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. З урахуванням положень ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення у випадку, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, відповідно до частини третьої цієї ж статті, належать, зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ст. 214 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами обов'язково має бути вирішене судом під час ухвалення рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, рішенням від 13.05.2013 року позов МІП МЕТРО Груп Інтелектуал Проперти Гмбх енд Ко задоволено в повному обсязі. В ході провадження у справі проведено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, призначену ухвалою суду від 24.01.2013 року. За проведення вказаної експертизи позивачем понесено витрати у розмірі 12000,00 грн., що підверджується рахунком від 08.02.2013 року №12 та платіжним дорученням від 21.02.2013 року №610. В силу положень ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, витрати пов'язані із проведенням судових експертизи відносяться до судових витрат. Частиною першою статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача про визнання недійсним повністю свідоцтва України №118514 від 25.02.2010 року на торговельну марку згідно рішення від 13.05.2013 року задоволено в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 12000,00 грн. Між тим, як вбачається з рішення суду від 13.05.2013 року при його ухваленні вирішено питання лише про розподіл судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, а тому, беручи до уваги наведені вище обставини, суд знаходить вимоги заявника обґрунтованими та вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат пов'язаних із проведенням судової експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved