Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставу позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідач уже протягом останніх трьох років не проживає у даному житлі, не сплачує комунальні платежі і не бере участі в утриманні житла, а тому є усі підстави, передбачені ч. 2 ст. 405 ЦК України, позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29 вересня 1998 року, виданим на підставі розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської Ради народних депутатів №174 від 02.03.1994р. та зареєстровано в міському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 40782. Згідно даних будинкової книги квартири [ADDRESS] , за даною адресою зареєстровані, зокрема відповідач [PERSON] . [PERSON] зареєстрований, але не проживає за адресою [ADDRESS] понад три роки, що стверджується Актом №1 від 07 лютого 2019 року, складеним комісією в складі майстрів дільниць ПП «Вікторія-М» - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Відтак оскільки в судовому засіданні доведено факт відсутності відповідача за місцем реєстрації проживання понад рік, останнім не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved