Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

В провадженні судді Центрального районного суду м. Миколаєва знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. \~ \~ \~ \~Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували шлюбі з 29 серпня 2008 року. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.05.2017 року розірвано шлюб. В день реєстрації шлюбу бабусею відповідача було подаровано сторонам квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим і тим що у вказаній квартирі потрібно було робити ремонт, позивач дав згоду робити ремонт за спільні кошти. У серпні 2017 року позивачу стало відомо, що вказана квартира належить відповідачу на підставі договору дарування від 05.08.2015 р. А до часу укладення цього договору позивач і відповідач понесли затрати на ремонт даної квартири зі спільних коштів на загальну суму 91\~542,00 грн., котрі відповідач витрачала в період відсутності позивача. Набуття або збереження майна відбулося за рахунок іншої особи, а також набуття цього майна відбулось без достатньої правової підстави. Тобто обов`язок повернути безпідставно набуте майно виникає з вищезазначених умов. А також в даному випадку відповідач отримала майнову користь за рахунок позивача. Відповідно вищевикладеного, позивач має право на витребування з відповідача 1/2 частку визначених коштів в сумі 45\~741,00 грн. 27.11.2018 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 19 лютого 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позов, посилаючись на те, що під час шлюбу мама відповідача подарувала їй квартиру [ADDRESS] . Після цього її батьки почали робити ремонтні роботи. Загальна сума витрачених коштів 60\~095,00 грн. Надані позивачем докази є неналежними та недопустимими. На підставі ухвали суду від.18.09.2019 року зазначена справа передана за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. 06.11.2019 р. головуючим суддею у справі визначено суддю Сухаревич З.М. 26.12.2019 року суддею справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання. 09 вересня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена, причини неявки суду не повідомила. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29 серпня 2008 року по 15.05.2017 року (дата ухвалення рішення Центрального районного суду м. Миколаєва). \~ \~ \~ \~У період шлюбу, а саме 05.08.2015 р. на підставі Договору дарування № 1540, [PERSON] стала власником квартири [ADDRESS] (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 96099773, Дата, час формування: 01.09.2017 15:48:12). \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що до часу укладення договору дарування позивач і відповідач понесли затрати на ремонт даної квартири зі спільних коштів на загальну суму 91 542,00 грн. За правилами частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права (частина перша, пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~На підтвердження вказаних ним обставин позивач надає товарні чеки, накладну, фото. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Оцінюючи надані позивачем товарні чеки, суд вважає їх неналежними доказами, оскільки всупереч ст. 77 ЦПК України вони не містять інформації щодо предмета доказування, а саме: не містять найменування покупця, найменування продавця, номеру чеку, а тому без інших доказів не можуть слугувати доказами придбання сторонами відповідних речей та використання їх на проведення ремонтних робіт у кв. [ADDRESS] , їх вартість. \~ \~ \~ \~Так само, окремо, без інших доказів, накладна від 04.05.2009 р., яка до того ж не містить номеру, не може бути доказом використання придбаних за нею речей у кв. [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Надане позивачем фото так само є неналежним доказом, оскільки не містить зазначення дати, часу і місця фотографування. Окрім цього, позивачем взагалі не обґрунтовано на підтвердження яких саме обставин надано цей доказ. \~ \~ \~ \~Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту внесення позивачем грошових коштів на придбання будівельних матеріалів для здійснення ремонту у кв. [ADDRESS] у період з 2008 року по 2015 р., їх вартість, а також не надано доказів про наявність у нього таких коштів на момент ведення зазначених ремонтних робіт та джерел їх походження. Долучені позивачем до товарні чеки, накладна, фото не можуть бути належними та допустимими доказами, у розумінні статей 77, 78 ЦПК України, підтвердження факту понесення позивачем особистих грошових коштів та саме на ремонт спірного нерухомого майна. \~ \~ \~ \~Крім того, звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на набуття відповідачем майна без достатньої правової підстави. \~ \~ \~ \~Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Позивач посилається на те, що відповідач безпідставно набула грошові кошти, використані на ремонт кв. [ADDRESS] , який проведений у період з укладення шлюбу (29 серпня 2008 р.) до часу укладення Договору дарування 05.08.2015). Однак встановлено, що до 05 серпня 2015 року кв. [ADDRESS] не належала відповідачу у справі [PERSON] , а відтак вона є неналежним відповідачем у справі, внаслідок чого позов [PERSON] до неї є безпідставним. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи викладене, заявлені позовні вимоги суд вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed