Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору від 09.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 340000, 00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідачка зобов*язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв*язку із зазначеними порушеннями зобов*язань відповідачка, станом на 15.08.2015 року має заборгованість в розмірі 17304485,85 грн., яка складається з наступного: 332982,26 доларів США - прострочена до повернення сума кредиту, 353996,95 доларів США - прострочені відсотки за користування кредитом, 95302,70 доларів США - комісія за РО, 2085388,05 грн. - плата за пропуск платежів. Вказав, що даний позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справі, пов*язаній із проведенням заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, а тому відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду звільнена від сплати судового збору. Просить стягнути з відповідачки на свою користь 17304485,85 грн. заборгованості по кредитному договору. Представник позивача в судове засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка не з'явилася в судове засідання, хоча належно була повідомлена про день, час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності по наявних в справі матеріалах. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов*язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Норма ст.549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання . Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов*язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов*язання за кожен день прострочення виконання. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 09.04.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 340000, 00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Порядок повернення кредиту та сплати відсотків передбачений кредитним договором [PERSON] не виконала та станом на 15.08.2015 року має заборгованість в розмірі 17304485,85 грн., яка складається з наступного: 332982,26 доларів США - прострочена до повернення сума кредиту, 353996,95 доларів США - прострочені відсотки за користування кредитом, 95302,70 доларів США - комісія за РО, 2085388,05 грн. - плата за пропуск платежів. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала вимог закону та не дотрималася умов договору, тому суд вважає, що з відповідачки на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором від 09 квітня 2008 року в розмірі 17304485,85 грн. Згідно ст. 88 ч.2 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 ч.1 п.22 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинної на день подачі позову до суду) звільнений від сплати судового збору, то судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved