Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], третя особа Відділ державної виконавчої служби Індустріального районного управляння юстиції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить звільнити майно з-під арешту та стягнути судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 01 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNNРGK000000001, згідно з яким ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит в розмірі 17495,00 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали договір іпотеки № DNNРGK000000001 від 01 листопада 2005 року, відповідно до умов якого, [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 76,4 кв. м, житловою площею 35,9 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Панасівка, вул. Садова, 25, який належить на праві власності [PERSON]. 03 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новомосковського МРУЮ [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 34174082 з примусового виконання наказу № 0427/3430 виданого 25 травня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості та судових витрат з [PERSON] у розмірі 6626,93 грн та 107,30 грн. на корить ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та накладено арешт на все майно боржника. Позивач зазначив в заяві, що згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15 грудня 1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про Іпотеку» Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. В даному випадку, право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 10 вересня 2008 року, а постанови про накладення арешту та розшуку були винесені пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. В звязку з наведеним, посилаючись на вимоги ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» просить суд звільнити з-під арешту, накладеного 24 жовтня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новомосковського МРУЮ [PERSON] при примусовому виконанні ВП № 34174082 та заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ ПРИВАТБАНК прав іпотекодержателя на нерухоме майно, які належать на праві власності [PERSON], а саме: житловий будинок, загальною площею 76,4 кв. м, житловою площею 35,9 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Панасівка, вул. Садова, 25, який належить на праві власності [PERSON] та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення рішення по справі. Відповідач [PERSON] та третя особа Відділ державної виконавчої служби Індустріального районного управляння юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені. В звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 01 листопада 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNNРGK000000001, згідно з яким ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав [PERSON] кредит в розмірі 17495,00 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали договір іпотеки № DNNРGK000000001 від 01 листопада 2005 року, відповідно до умов якого, [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 76,4 кв. м, житловою площею 35,9 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська обл., Новомосковський р-н, с. Панасівка, вул. Садова, 25, який належить на праві власності [PERSON]. Встановлено, що 03 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новомосковського МРУЮ [PERSON] було відкрито виконавче провадження № 34174082 з примусового виконання наказу № 0427/3430 виданого 25 травня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості та судових витрат з [PERSON] у розмірі 6626,93 грн та 107,30 грн. на корить ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та накладено арешт на все майно боржника. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про Іпотеку» Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15 грудня 1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Право іпотеки у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 01 листопада 2005 року, тобто, після укладення між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] договору іпотеки № DNNРGK000000001 від 01 листопада 2005 року, який укладений для забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору. Постанова про накладення арешту спірного майна було винесено органом виконавчої служби пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, вищий пріоритет щодо рухомого майна має ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв'язку з чим, державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 серпня 1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1378,00 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved