Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 06 березня 2020 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач позичив у позивача грошову суму в розмірі 11 000 доларів США, яку зобов`язався повернути до 01 квітня 2020 року. На підтвердження цього відповідач написав розписку в якій підтвердив факт позики вказаної грошової суми. Після закінчення строку розрахунку, а саме 09.05.2020 року відповідачем було частково повернуто грошову суму 27 050 грн. боргу та 13.06.2020 року - 1 000 доларів США, що становить 27 143,60 грн. згідно довідки офіційного курсу валюти, а всього - 54 193,60 грн. залишок боргу в сумі 244 386 грн. не повернуто. Оскільки відповідач не виконав своє зобов`язання та не бажає повертати кошти, позивач змушений звертатися до суду та прохає стягнути з відповідача кошти в сумі 244 386 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до розписки укладеної 06 березня 2020 року, [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 11 000 доларів США до 01 квітня 2020 року. 09.05.2020 року сплачено - 27 050 грн. та 13.06.2020 року сплачено 1 000 доларів США (а. с. 6). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Судом беззаперечно встановлено факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому існують всі правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики в розмірі 244 386 грн., згідно довідки щодо офіційного курсу валют станом на 15.07.2020 року (а. с. 5). У відповідності до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 443 грн. 86 коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved