Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

В провадженні суду знаходитись на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування власної позиції, позивач посилався на ті обставини, що 03 липня 2015 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана ДТП призвела до заподіяння певних механічних пошкоджень автомобілю під керуванням [PERSON] Позивач вказував, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідача [PERSON] було зокрема визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинен [PERSON] як особа, що цієї шкоди завдала, у звязку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] суму майнової шкоди у розмірі 4580,00 гривень, суму моральної шкоди в розмірі 500,00 гривень та судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної справи, причини неявки суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але представник особи брав участь у засіданнях по справі, заперечував проти заявлених вимог, просив суд в задоволенні позову відмовити. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених позовних вимог виходячи з наступного. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів судом було встановлено, що 03 липня 2015 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], під час якої [PERSON] при перестроюванні з одної полоси руху в іншу не надав перевагу в русі автомобілю [PERSON], в результаті чого автомобіль останнього наїхав на бордюр і отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Малиновського районного суду міста Одеси у справі про адміністративне правопорушення №521/10901/15-п від 03 серпня 2015 року, суд встановив наявність в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до судового рішення, [PERSON] було визнано винним у вчинені відповідного адміністративного правопорушення. Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. Як регламентує ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Спираючись на вказану норму процесуального закону, суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини [PERSON] ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела зокрема до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER] у вигляді пошкодження передньої правої покришки колеса та металевого диску. В матеріалах справи присутня оплачена видаткова накладна (рахунок-фактура) №1430 від 14 серпня 2015 року, згідно якої [PERSON] витрачено 4580,00 гривень на придбання двох автошин 205/60/16. Як зазначає ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, орєнди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. В процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми майнової шкоди, судом було звернуто увагу на той факт, що пошкодженою була зокрема одна передня права автошина автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER]. Але при цьому позивачем було придбано дві автошини згідно накладної. Як регламентує п. 31.4 п/п. 31.4.5 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством зокрема у разі, коли на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів. Відтак суд погоджується із стороною позивача, що заміні одночасно підлягали обидві передні автошини, що було повязано з вимогами нормативного акту та виключно у звязку із аварійним пошкодженням. Разом з тим, при стягненні суми вартості двох автошин на відшкодування майнової шкоди [PERSON], суд вбачає обґрунтованим одночасно зобовязати позивача [PERSON] передати відповідачу [PERSON] непошкоджену передню праву автошину автомобілю марки «Audi», реєстраційний номер [NUMBER]. В силу ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як розяснюють п.п. 3,9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з викладеного, суд погоджується з позицією сторони позивача, що відповідати за заподіну моральну шкоду має [PERSON] Отже зважаючи на вимоги позивача суд визнає, що особі з боку відповідача було заподіяно певної моральної шкоди, та суму компенсації, заявлену до стягнення, суд вбачає обґрунтованою. Спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що вимога про компенсацію заподіяної моральної шкоди в розмірі 500,00 гривень підлягає задоволенню. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З огляду на викладене та у звязку із задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved