Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

В провадженні суду перебувала справа № 752/25877/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2021 року, позов було задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7264, вчинений 25.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., яким запропоновано звернути стягнення із [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» за період із 29.09.2019 р. по 29.10.2019 р. суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 37484,05 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1100,00 грн., а всього суму в розмірі 38584,05 грн. Стягнуто із АТ «Банк Форвард» на користь [PERSON] судовий збір на загальну суму 1362 грн. 00 коп. В грудні 2021 року до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просив здійснити розподіл витрат позивача, понесених у зв`язку із отриманням правової допомоги від адвоката в сумі 28000,00 грн., стягнувши, останні, із відповідача на користь позивача. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що у справі слід ухвалити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат, пов`язаних із отриманням позивачем правничої допомоги за наступних підстав. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом встановлено, що в позові стороною позивача було заявлено про надання суду доказів на підтвердження отримання правової допомоги, а також після ухвалення у справі судового рішення позивачем були подані документи, а відтак, суд вважає за необхідне ухвалити у справі додаткове рішення в цій частині. Із матеріалів справи вбачається, що позов було задоволено, та вирішено питання щодо розподілу між сторонами судового збору, однак, питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги, судом вирішено не було. Позивачем на підтвердження надання йому правової допомоги було надано суду копію договору про надання правової допомоги від 08.02.2021 року, укладеного між [PERSON] та позивачем, копію додатку № 3 від 27.09.2021 року до вказаного договору, а також акт наданих послуг № 1 до вказаного договору, відповідно до якої було встановлена вартість послуг в сумі 28000,00 грн. Однак, суд звертає увагу на те, що згідно положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Слід звернути увагу на те, що стороною позивача не надано суду доказів того, що [PERSON] , з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги є адвокатом, оскільки, до заяви не долучено ані відповідного ордеру, ані копії відповідного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю зазначеної особи. Крім того, варто вказати на те, що із акту наданих послуг до договору вбачається, що до складу послуг, наданих [PERSON] було включено зокрема написання клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, яке в матеріалах справи фактично відсутнє, а також вартість участі в судовому засіданні, яке фактично у справі не проводилось, оскільки, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окремо варто вказати на те, що на підтвердження сплати позивачем коштів за надані правничі послуги в сумі 28000,00 грн. стороною позивача було надано суду копію прибуткового касового ордеру ТОВ «Алмарк Україна» № 2 від 21.12.2021 року, засвідчену печаткою зазначеного товариства, який, на переконання суду, не є належним та достатнім доказом, який засвідчує фактичну оплату послуг, наданих адвокатом, оскільки, будь-яких доказів на підтвердження того, що зазначене товариство з огляду на наявність договірних відносин між двома фізичними особами, вправі отримувати кошти за укладеним договором, стороною якого воно не є, позивачем до заяви не долучено. Інших доказів на підтвердження того, що правова допомога була надана позивачу саме адвокатом, та те, що позивачем було фактично сплачено за послуги адвоката суму в розмірі 28000,00 грн. матеріали справи не містять, та стороною позивача суду надано не було. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що у справі відсутні достатні, в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, докази на підтвердження надання правових послуг адвокатом, а також відсутні належні та достатні докази факту оплати наданої правової допомоги в пред`явленому до стягненні розмірі, а тому суд дійшов висновку про недоведеність заявленої вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, в зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити, ухваливши в цій частині додаткове рішення. На підставі наведеного та

Outcome: partial