Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] про перегляд судового рішення у справі № 236/3418/15-ц від 28.03.2016 року за позовом громадської організації «Садівницьке товариство «Мічурина» Краснолиманської дирекції залізничних перевезень» до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків у зв'язку з нововиявленими обставинами. В судовому засіданні 02.10.2017 року заявником [PERSON] заявлено клопотання про виклик в судове засідання в якості свідків суддю [PERSON] та [PERSON] Своє клопотання мотивував тим, що суддя [PERSON]. може надати пояснення з приводу фальсифікації нею фактів, які відображені нею в судовому рішенні, як обставини справи № 236/3418/15-ц. Свідок [PERSON] на думку заявника не мав відповідних повноважень та кваліфікації, як це зазначено в рішенні Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 236/3418/15-ц, що переглядається, тому його допит є необхідним для з'ясування цих обставин. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення такого клопотання. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. За загальним правилом, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При збиранні доказів слід неухильно виконувати вимоги статті 58 ЦПК України про належність доказів і статті 59 ЦПК України про допустимість засобів доказування. Згідно ч. 1 ст. 50 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, у заяві про виклик свідка зазначаються його ім'я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Вирішуючи питання про доцільність виклику заявлених свідків в судове засідання суд враховує наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 51 ЦПК України, не підлягають допиту як свідки професійні судді про обставини обговорення у нарадчій кімнаті питань, що виникли під час ухвалення рішення. Оскільки в своєму клопотанні заявник посилається саме на невірну на його думку оцінку доказів суддею [PERSON]. під час ухвалення рішення по справі № 236/3418/15-ц, а також враховуючи те, що надання суддею будь-яких пояснень з приводу розгляду справи під час розгляду заяви про перегляд рішення в цій справі за нововиявленими обставинами, процесуальним законодавством не передбачено, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про виклик вказаного свідка відмовити. Не підлягає задоволенню і клопотання заявника щодо виклику в судове засідання свідка [PERSON], оскільки судом встановлено, що вказаний свідок вже допитувався в суді під час розгляду по суті справи № 236/3418/15-ц в суді, його особа та повноваження перевірялися уповноваженим складом суду, його показам надано відповідну оцінку, викладену в судовому рішенні. Заявляючи клопотання про допит вказаного свідка, заявник посилається на некомпетентність останнього. Проте, всупереч вимогам ч. 1 ст. 136 ЦПК України, заявником не зазначено, будь-яких нововиявлених обставин в розумінні ч. 2 ст. 361 ЦПК України, які може підтвердити [PERSON] З таких обставин, у задоволенні клопотання щодо виклику у судове засідання в якості свідків судді [PERSON]. та [PERSON] суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: dismissed