Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 1 430,14 грн. та вирішити питання про судові витрати, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, 04.12.2014 в м. Києві по вул. Ярославській, 5 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів - «Хонда Акорд», д.н.з.[NUMBER], під керуванням [PERSON], власником автомобіля є [PERSON], та «БМВ», д.н.з.[NUMBER]. Водії обох автомобілів склали євро протокол, згідно якого вину у ДТП визнав [PERSON], який мав діючий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПрАТ «Просто страхування». В свою чергу, автомобіль «БМВ», д.н.з.[NUMBER], було застраховано позивачем за договором добровільного страхування транспортних засобів (КАСКО) Згідно висновку №500 від 09.12.2014 експертного авто товарознавчого дослідження колісного ТЗ вартість відновлювального ремонту автомобіля «БМВ», д.н.з.[NUMBER], через пошкодження, отримані внаслідок вищезазначеної ДТП, складають 8 580,82 грн. Згідно акту позивача №08-12.-14 від 18.12.2014 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, видаткового касового ордеру від 18.12.2014 власнику автомобіля «БМВ», д.н.з.[NUMBER], виплачено страхове відшкодування в розмірі 8 580,82 грн. Посилаючись на те, що за викладених обставин до позивача тепер перейшло право вимоги, він звернувся до ПрАТ «Просто страхування» із претензією від 19.12.2014 №607 про вирішення питання за цим випадком. 23.04.2015 ПрАТ «Просто страхування» виплатило позивачу 7 150,68 грн. В той же час, позивач вважаючи, що недоплачена сума може бути франшизою, вважає можливим просити суд її стягнути в солідарному порядку з усіх відповідачів у справі. Позивач також стверджує, що із відповідними листами про необхідність сплати цієї суми він звертався і до [PERSON], і до [PERSON], відповідно водія та власника автомобіля «Хонда Акорд», д.н.з.[NUMBER], проте останні проігнорували його вимоги, що і змусило позивача звернутися до суду із цим позовом. Наводячи правове обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України, а також ст.1190 ЦК України в частині солідарного стягнення цієї суми з усіх відповідачів у справі якою передбачено солідарну відповідальність за завдання шкоди перед потерпілими. Також позивач просить застосувати ст.1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (а.с.3-4) В судове засіданні позивач свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.39, 69) Відповідач [PERSON] направив суду письмові заперечення, в яких зазначив про те, що вважає себе неналежним відповідачем у справі, оскільки не був за кермом автомобіля «Хонда Акорд», д.н.з.[NUMBER], під час вищезазначеної ДТП, хоча і не заперечував, що даний автомобіль належить йому на праві власності (а.с.63-65) Відповідач [PERSON] також направив суду письмові заперечення проти позову, згідно яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог до себе, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована понвістю ПрАТ «Просто Страхування», а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн., що охоплюється розміром виплаченого страхового відшкодування, і франшиза передбачена з «0». Крім того, висловлював свою незгоду із тим, що позивач не підтвердив чи виплатив він суму страхового відшкодування з урахуванням ПДВ чи ні, якщо так, то чи сплатив ПДВ відповідно потерпілий і чи надав підтверджуючі документи (а.с.60-62) Відповідач ПрАТ «Просто страхування» також направила на адресу суду свої заперечення, в яких окрім вимоги про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що вимоги до ПрАТ «Просто страхування» не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, зазначало про те, що 05.02.2014 між ПрАТ «Просто страхування» та [PERSON] укладено договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6116048. 19 січня 2015 року позивач звернувся із заявою про необхідність виплати страхового відшкодування за вищезазначеною ДТП - яка була визнана страховим випадком. Так, ПрАТ «Просто страхування» звертає увагу суду на те, що відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відтак, позиція ПрАТ «Просто страхування» полягає в тому, що оскільки виплата позивачем потерпілій особі була здійснена безпосередньо на рахунок, що підтверджується видатковим касовим ордером, то ПрАТ «Просто страхування» виплатило позивачу суму в розмірі 7 150,68 грн. за вирахуванням ПДВ. Також роз`яснило, що направляло листи позивачу, в яких зазначало про те, що в разі надання підтверджуючих документів про те, що така виплата була здійснена позивачем потерпілій особі або за вирахуванням ПДВ або за наявності представлення потерпілою особою позивачу документів про сплату такого ПДВ за ремонт свого автомобіля, безумовно виплатить позивачу цю суму в розмірі 1 430,14 грн. (а.с.49-50). Щодо ж суті спору, то наполягало на тому, що в разі незгоди з такою позицією ПрАТ «Просто страхування» спір підлягає розгляду виключно в порядку господарського судочинства (а.с.52) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено та не оспорюється сторонами, що 04.12.2014 в м. Києві по вул. Ярославській, 5 сталася ДТП за участю автомобілв «Хонда Акорд», д.н.з.[NUMBER], під керуванням [PERSON], власником автомобіля є [PERSON], та «БМВ», д.н.з.[NUMBER], про що було складено євро протокол, винуватцем ДТП визнано [PERSON] (а.с.6) Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Хонда Акорд», д.н.з.[NUMBER], застрахована ПрАТ «Просто страхування», що підтверджується полісом №АІ/6116048, яким встановлений ліміт відповідальності ПрАТ «Просто страхування» за шкоду, спричинену ману - 50 000,00 грн., а розмір франшизи визначений як «0» (а.с.7) Таким чином, спростовані доводи позивача про те, що та сума, яка визначена як ціна позову вона може бути стягнути як франшиза, що в свою чергу, виключає участь у спірних правовідносинах відповідача [PERSON] як водія, якого визнано винним у вищезазначеній ДТП. Щодо вимог до відповідача [PERSON], то його відповідальність взагалі неможлива, оскільки власник автомобіля в даному випадку не має жодного відношення до спричиненої шкоди власнику автомобіля «БМВ», д.н.з.[NUMBER]. Відповідно до ст. ст.1166, 1187 ЦК України шкода, завдану майну фізичної особи відшкодовується повністю особою, яка її завдала. Шкода, задана джерелом підвищеної небезпеки, може бути відшкодована лише особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом. Суд також не погоджується із позивачем в частині необхідності застосування до спірних правовідносин ст.1190 ЦК України і солідарного стягнення виплаченого страхового відшкодування, оскільки зазначена норма може бути застосована виключно потерпілим, ким позивач не є. В даному випадку солідарне стягнення взагалі вбачається неможливим, оскільки винуватець ДТП має договірні відносини із ПрАТ «Просто страхування» - другим відповідачем у справі. А в свою чергу, позивач і ПрАТ «Просто страхування» можуть вступити у відносин суброгації. Так, відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вразі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013, згідно з яким при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема, ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України №1961-ІV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що спір повинен бути вирішений між двома господарюючими суб`єктами за правилами іншого судочинства, оскільки у задоволенні позовних вимог до фізичних осіб слід відмовити, а солідарне стягнення за встановлених судом обставин є неможливим. Так, відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно ст.16 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed