Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 липня 2018 року між ним [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] отримала гроші в сумі 105 000 гривень (еквівалент 4000 доларів США) та зобов`язалась повернути вказану грошову суму в повному обсязі не пізніше 13 січня 2019 року, мотивуючи необхідність у вказаних коштах складними життєвими обставинами. На підтвердження укладення договору позики, а також факту одержання грошових коштів [PERSON] власноруч написала розписку. Починаючи з 14 січня 2019 року [PERSON] ухиляється від повернення позики, на неодноразові його звернення, [PERSON] відповідає обіцянками повернути позику, але останнім часом вона перестала виходити на зв`язок, не з`являється за місцем проживання та провадження підприємницької діяльності, не відповідає на телефонні СМС, у тому числі відправленні за допомогою програм месенджерів, що в свою чергу свідчить про її стале небажання повертати грошові кошти добровільно. Змінила місце реєстрації. \~ \~ \~ \~Просить суд стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , борг за розпискою від 13.07.2019 року у розмірі 105 000 (сто п`яти тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути судовий збір на користь Позивача з Відповідача. Ухвалою від 13.09.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивача [PERSON] до початку відкритого судового засідання надав заяву в якій заперечував проти заочного рішення по справі. Вважає підпис у повідомленні не належить відповідачу, просив належним чином викликати відповідача в наступне судове засідання. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду, у наданий судом строк відзив на позов не подала, зустрічний позов не пред`являла. Посилання позивача, що у рекомендованому повідомленні підпис не належить відповідачу, суд не приймає до уваги, оскільки у суду не має таких повноважень встановлювати справжність підпису, будь-яких клопотань про призначення експертизи позивачем заявлено не було. Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи вищевикладені обставини, те що справа перебуває у провадженні з 03.09.2019 року та її розгляд був відкладено більше п`яти разів у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 липня 2018 року позивач [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 105 000 грн., (еквівалентно 4000 доларів США) з граничним терміном повернення до 13 січня 2019 року, що підтверджується копією розписки від 13 липня 2018 року (а.с.7). Як передбаченост.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. [PERSON] в зазначені в договором позики строки кошти не повернула. Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за договорами позики від 13 липня 2018 року в розмірі 105 000,00 грн. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по спраті судового збору у розмірі 1050,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved