Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просила розірвати шлюб укладений з відповідачем 05.05.2012 року, зареєстрований РАЦС Житомирського управління юстиції, актовий запис №414, визначити місце проживання сина [PERSON] разом з нею та стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у сумі 830,00 грн. мінімум, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином повноліття. Позов мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, тривалий час проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Зазначила, що відповідач не займається вихованням сина та добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 25 відсотків від доходу відповідача, з урахуванням уточнення позов підтримала повністю. Відповідач в судовому засіданні з урахуванням уточнення позов визнав, не заперечував проти залишення сина на проживання з матір»ю. Зазначив, що працює охоронцем, отримує заробітну плату в розмірі 1600,00 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 05 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, за актовим записом №414. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.05.2013 р. Згідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень сторін, та обставин викладених у позові вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем в судовому засіданні не заперечувались. Таким чином, беручи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову в частині визначення розміру аліментів на дитину. Що стосується позовної вимоги щодо визначення місця проживання сина, то судом із пояснень сторін встановлено, що між ними відсутній спір щодо місця проживання сина, оскільки вони дійшли згоди про те, що син [PERSON] буде проживати з позивачем, а тому суд не вбачає підстав для визначення місця проживання дитини у судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру про стягнення аліментів, оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved