Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

В провадженні суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], із залученням до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідачів СГІРФО Нововодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області та Станичненської сільської ради Харківської області «Про визнання\~осіб такими,\~що втратили\~право користування\~жилим приміщенням»(вхідний № 2964/17 від 25.10.2017 року), на обґрунтування якого зазначено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2009 року [PERSON] належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вулиця Гагаріна, будинок № 29 а, село Слобожанське Нововодолазького району Харківської області, в якому крім нього зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які більш шести місяців не проживають у будинку. Реєстрація вищевказаних осіб за його домоволодінням позбавляє його права користування житловим приміщенням. Реєстрація відповідачів змушують [PERSON] нести додаткові витрати на утримання житла. Тому просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Гагаріна, будинок № 29 а, село Слобожанське Нововодолазького району Харківської області (а. с. 2 5). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. В подальшому у судове засідання не зявився, надав заяву, зареєстровану під вхідним № 1536/18-вх від 05.04.2018 року про закінчення розгляду справи у його відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 45). Представник позивача [PERSON] [PERSON], що діє на підставі довіреності, посвідченої секретарем виконавчого комітету Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області [PERSON] (за номером 179 в реєстрі) у судовому засіданні позовні вимоги також підтримала у повному обсязі, в подальшому до суду не зявилась, надала суду заяву, зареєстровану за вхідним № 1536/18-вх від 05.04.2018 року про закінчення розгляду справи у її відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує (а. с. 45). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України(шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України), про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала (а. с. 24, 39, 41, 42). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України(шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав (а. с. 22, 40, 43, 44). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача СГІРФО Нововодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області у судове засідання теж не зявився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача Станичненської сільської ради Харківської області у судове засідання теж не зявився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, однак від секретаря сільської ради надійшов лист, зареєстрований за вхідним № 495/18-вх від 30.01.2018 року, із проханням справу розглянути за відсутності їх представника (а. с 37). Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресом: вулиця Гагаріна, будинок № 23, село Слобожанське Нововодолазького району Харківської області та є сусідкою позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою позивача: вулиця Гагаріна, будинок № 29 а, село Слобожанське Нововодолазького району Харківської області, не проживають, їх місце знаходження не відомо. Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має й у судовому процесі бере участь представник позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечувала позивач. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, обєктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно зясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій [PERSON] та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Крім того, згідно пункту 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності. Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017 року. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серії САВ № 368913), виданого 14.08.2009 року Станичненською сільською радою Нововодолазького району Харківської області вбачається, що домоволодіння за адресою: вулиця Гагаріна, будинок № 29 а, в селі Комінтерн Нововодолазького району Харківської області належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 6). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23642881 виданого Нововодолажським малим комунальним підприємством технічної інвентаризації 21.08.2009 року (реєстраційний номер 28035736), будинок за адресою: вулиця Гагаріна, будинок № 29 а, в селі Комінтерн Нововодолазького району Харківської області належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 6 зворот). Відповідно до технічного паспорту, складеного 26.07.2009 року Нововодолазьким малим комунальним підприємством технічної інвентаризації, будинок за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 7 - 8). Відповідно до акту депутата Станічненської селищної ради [PERSON] від 10.01.2017 року, проведено обстеження матеріально побутових умов проживання [PERSON], який проживає за адресом: вулиця Гагаріна, будинок № 29 а, село Слобожанське Нововодолазького району Харківської області, за зазначеною адресою зареєстровані [PERSON], яка не проживає в будинку з 01.01.2016 року та [PERSON], який не проживає в будинку з 01.01.1996 року (а. с. 9). Згідно Довідки від 20.10.2017 року № 742 виданої секретарем виконавчого комітету Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] а, село Слобожанське Нововодолазького району Харківської області та має склад сімї: дружину [PERSON], сина [PERSON], тітку [PERSON] та племінника [PERSON] (а. с. 10). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України та Житлового кодексу України. Так, з огляду на положення статті 47 Конституції України та статті 1 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло. У свою чергу, положеннями частини четвертої статті 9 Житлового кодексу України закріплена гарантія кожного громадянина, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Як убачається з положень статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку /стаття 72 Житлового кодексу України/. Згідно до розяснень, наданих Верховним Судом України у пункті 10 своєї Постанови Пленуму Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України № 2 від 12 червня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням /стаття 71 Житлового кодексу України/, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності /перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо/ суд може продовжити пропущений строк. На підставі частини 2 статті 405\~Цивільного кодексу\~України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до частини 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статей 319, 321 та 391\~Цивільного кодексу\~України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що відповідачі протягом тривалого часу відсутні у спірному житлі без поважної причини, а тому вони втратили право користування житловим приміщенням за адресом: вулиця Гагаріна, будинок № 29 а, село Слобожанське Нововодолазького району Харківської області. Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених ним документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved