Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення частки квартири та визнання права власності зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на квартиру та автомобіль. Первісний позов мотивовано тим, що 03.02.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в Дашковецькій сільській раді Літинського району Вінницької області, актовий запис№3. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Заболотна». Під час перебування у шлюбі подружжям була придбана на імя [PERSON] квартира [ADDRESS], що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 13.05.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 2716. 06.09.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці шлюб між сторонами було розірвано. 08 червня 2014 року померла колишня дружина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ №293139 виданим відділом ДРАЦС РС ВМУЮ у Вінницькій області 10.06.2014 року, актовий запис №1600. Проте що рішення про розірвання шлюбу набуло законної сили позивачу стало відомо лише в грудні 2014 року під час звернення до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини. Позивач стверджує що він не звертався до відділу ДРАЦС з рішенням суду про розірвання шлюбу. В придбаній квартирі позивач проживає з 03.12.2010 року по сьогоднішній день. Позивач був впевнений, що нотаріус видасть йому свідоцтво про право власності на ? частку в спільному майні подружжя. В грудні 2014 року [PERSON] звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори по питанню отримання свідоцтва про право власності. Але нотаріусом позивачу було розяснено, що свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя нотаріусом видається лише після смерті одного з подружжя, а не колишнього подружжя. При цьому йому було розяснено право на звернення до суду. Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась мати померлої [PERSON]. Інших спадкоємців передбачених законом на думку позивача у померлої немає, заповітів за життя вона не складала. Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] з позовною заявою до суду про виділення частки квартири [ADDRESS] та визнання права власності на неї. Зустрічний позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 3 лютого 1988 року по 17 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Дашковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області від 3 лютого 1988 року, серія ІІ-АМ № 337247 ; рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 6 вересня 2010 року, яке набуло законної сили 17 вересня 2010 року. 13 травня 2008 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 300 000 грн., з яких 47 500,00 грн. сплачено відразу, а решта - 252 500,00 грн. - протягом одного банківського дня, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 13.05.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстрованим номером 2716. Для сплати решти коштів за квартиру (252 500 грн), [PERSON] отримала в ВАТ «[PERSON] Аваль», згідно кредитного договору № 014/035-43/60220 від 13 травня 2008 року, кредит в розмірі 50 000 доларів США, передавши придбану квартиру в іпотеку та застрахувавши її, що підтверджується договором іпотеки, укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], посвідченим 13.05.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON]; договором № РМ035/001/001183 добровільного страхування майна від 27 травня 2009 року. В подальшому на думку позивача [PERSON] особисто погасила кредит, в тому числі і після розірвання шлюбу з [PERSON] Останній не приймав в цьому участі. Знято обтяження з квартири, що існувала відповідно до договору іпотеки, лише 5 листопада 2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. Позивач за зустрічним позовом вважає, що обставини придбання квартири мають суттєве значення для визначення прав власності на неї. При придбанні квартири до спільних сумісних коштів [PERSON] та [PERSON] можна віднести лише 47 500 грн (15,83%), а решта - 252 500 грн (84,17 %) - особисті кошти [PERSON], то відповідно квартира не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], де частки кожного із них могли б бути по ?. Залежно від джерел придбання квартири, частка [PERSON] становить 92,085 % ( 84,17 % + від 15,83%), а частка [PERSON] - 7,915% (1/2 від 15,83%). Крім цього спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]Г є транспортні засоби: -автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», випуск 2005 року, придбаний 9 березня 2010 року та зареєстрований на [PERSON], який знаходиться в його користуванні; автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», випуск 2002 року, придбаний 12 січня 2010 року та зареєстрований на [PERSON] Скориставшись цим [PERSON], без відома та згоди [PERSON], продав вказаний автомобіль через два місяці після припинення шлюбу та використав кошти на свої потреби. Дані обставини підтверджується листом Управління ДАІ МВС України у Вінницькій області від 05.11.2014 року. № 9/15104. [PERSON] вважає, що частка власності [PERSON] в автомобілі «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», випуск 2005 року становить ?. Щодо автомобіля «WOLKSWAGEN LT 35», випуск 2002 року, яким розпорядився особисто [PERSON], то його вартість на день припинення подружніх відносин становила 106 120,50 грн, що підтверджується висновком експертного дослідження № 121Е-02/15 від 20.02.2015 року. Отже частка вартості автомобіля в розмірі 53 060,25 грн (1/2 від 106 120,50 грн), яка належала [PERSON] та якою розпорядився на свій розсуд [PERSON], на думку позивача повинна бути повернута, тепер уже спадкоємцю. На день смерті [PERSON] 8 червня 2014 року відкрилася спадщина, яку [PERSON], як спадкоємець за законом першої черги бажає прийняти, проте [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2015 року, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. Дані обставини і стали підставою звернення до суду з зустрічною позовною заявою, в якій відповідач-позивач просить суд визнати за [PERSON], право власності на 92,085 відсотки квартири за №42 в будинку за №2 по вул. В.Порика у м. Вінниці; визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частку автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», випуск 2005 року, який зареєстрований за [PERSON], ДНЗ АВ 0330 АР; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 53 060,25 грн. - частку вартості автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», 2002 року випуску та понесені судові витрати. В заяві від 10.11.2015 року представник відповідача- позивача збільшив позовні вимоги, а саме просив суд визнати за [PERSON], право власності на квартиру за №42 в будинку за №2 по вул. В.Порика у м. Вінниці; визнати за [PERSON], право власності на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», випуск 2005 року, який зареєстрований за [PERSON], ДНЗ АВ 0330 АР. ( а. с. 136-137) В заяві від 25.05.2016 року представник відповідача - позивача подав заяву про уточнення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача понесених судових витрат та витрат на правову допомогу. Зокрема просив стягнути з [PERSON] понесені [PERSON] судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 4 490,00 грн. та витрати на правову допомогу 7 000,00 грн. Також подав заяву про зміну позовних вимог з визнання за [PERSON], права власності на автомобіль «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», випуск 2005 року, який зареєстрований за [PERSON], ДНЗ АВ 0330 АР на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] вартість автомобіля, що становить 200 000 грн. ( 8 тисяч доларів США). ( а. с. 188) В судовому засіданні позивач-відповідач та його представник первісний позов підтримали в повному обсязі. Зустрічний позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити. Представник відповідача- позивача проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог. Представник відповідача надав заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу трирічного строку. ( а. с. 147) Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 03.02.1988 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в Дашковецькій сільській раді Літинського району Вінницької області, актовий запис№3. Прізвище дружини після укладення шлюбу «Заболотна», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Дашковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області від 3 лютого 1988 року, серія ІІ-АМ № 337247 ( а.с. 82). Під час перебування у шлюбі подружжям була придбана на імя [PERSON] квартира [ADDRESS]. Вартість квартири склала 300 000 грн., з яких 47 500,00 грн. сплачено відразу, а решта - 252 500,00 грн. - протягом одного банківського дня, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 13.05.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 2716. ( а.с. 6-7, 8, ) [PERSON] отримала в ВАТ «[PERSON] Аваль», згідно кредитного договору № 014/035-43/60220 від 13 травня 2008 року, кредит в розмірі 50 000 доларів США, передавши придбану квартиру в іпотеку та застрахувавши її, що підтверджується договором іпотеки, укладеним між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON], посвідченим 13.05.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON]; договором № РМ035/001/001183 добровільного страхування майна від 27 травня 2009 року.(а.с. 65-69,) 06.09.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набуло законної сили 17.09.2010 року.(а.с.83) 08 червня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №293139 виданим відділом ДРАЦС РС ВМУЮ у Вінницькій області 10.06.2014 року, актовий запис №1600.(а.с.4) Відповідно до листа Управління ДАІ УМВС України у Вінницькій області за №9/15104 від 05.11.2014 року установлено, що згідно бази даних АІС «ДАІ-2000» УДАІ УМВС України у Вінницькій області та НАІС ДДАІ за [PERSON], 10.02.1966 року зареєстровано: 09.03.2010 року автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», випуск 2005 року; 12.01.2010 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 35», випуск 2002 року, який 02.03.2012 року знятий з обліку для реалізації.(а.с.70-71) Згідно листа територіального сервісного центру Регіонального сервісного центру у Вінниціькій обл. МВС України від 06.05.2016р. вбачається, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», днз АВ0330АР, знятий з обліку для реалізації. ( а. с. 186) Відповідно до висновку експертного дослідження №120Е-02/15 від 20.02.2015 року виконаного експертом - автотоварознавцем ПП ЕНДЦ «Експертиза» середня ринкова вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI», 2005 року виробництва станом на вересень 2010 року дорівнює 108 882,00 грн. (а.с.72-75) Відповідно до висновку експертного дослідження №121Е-02/15 від 20.02.2015 року виконаного експертом - автотоварознавцем ПП ЕНДЦ «Експертиза» середня ринкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», випуск 2002 року виробництва станом на вересень 2010 року дорівнює 106 120,50 грн.(а.с.76-79) Постановою приватного нотаріуса ВМЮ [PERSON], про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2015 року, [PERSON] ( що є матір?ю померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Літинського районного управління юстиції у Вінницькій обл. від 12.09.2014р. серія І-АМ, №296587 ( а.с. 80)) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на кв. 42., по вул. В. Порика 2 у м. Вінниці, у зв?язку з оспорюванням майнових вимог іншого з подружжя. ( а.с.86) З метою повного та об?єктивного розгляду справи судом досліджено кредитний договір № 014/035-43/60220 від 13 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] та розрахунок погашення кредиту за цим договором ( а.с.118-123,) Судом також досліджено довідки про заробітну плату [PERSON], з яких вбачається, що дохід останньої за період з 03.03.2008р. по 09.09.2013р. на посаді директора ТОВ «Національна перевага» склав 22859, 19 грн. дохід за період з 01.01.2008р. по 28.02.2014р. склав 33 202, 74 грн. (а.с.139,144-146). Суд бере до уваги, що в судовому засіданні позивач за первісним позовом вказував, що розмір доходу [PERSON] є недостатнім для погашення боргу по кредитному договору № 014/035-43/60220 від 13 травня 2008 року, проте, як вказав судовому засіданні представник позивача неофіційно дохід [PERSON], був значно більшим, що не заперечувалось [PERSON] Статтею 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 15 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання прав. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України встановлено, що - право власності є непорушним , ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно cт. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст. 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 cт. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до cт. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 22 ППВС України № 11 від 21.12.2007р. - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 та ст. 372 ЦК України. Згідно з п. 23 Постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частини 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків: Щодо вимог первісного позову [PERSON] до [PERSON] про виділення частки квартири та визнання права власності суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Судом встановлено, що 06.09.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набуло законної сили 17.09.2010 року, при розгляді справи про розірвання шлюбу із [PERSON] [PERSON] був присутній, та відповідно знав, що шлюб розірвано, доводи позивача щодо того, що він вважав, що шлюб вважається розірваним з моменту отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, спростовуються тим, що як вказав сам позивач в органи РАЦС за отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу він не звертався, Оскільки, до суду позивач звернувся лише 31.01.2015 року то пропустив позовну давність у три роки. Суд звертає увагу, що [PERSON] в ході розгляду справи не надав суду достатніх доказів вважати поважними причини пропущення позовної давності, таким чином,

Outcome: approved