Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 22 вересня 2014 року, право власності на земельну ділянку, площею 2,94 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Вказував, що після смерті матері залишилося у спадок зазначене нерухоме майно, яке він не може оформити в нотаріальному порядку, оскільки правовстановлюючий документ на це майно був втрачений. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, але через зазначену обставину не може оформити її в нотаріальному порядку, хоча наданою копією державного акту та витягом з державного земельного кадастру підтверджується, що спадкове майно належало померлій матері за час її життя, тому просив позов задовольнити і визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання сторони не з'явилися, але надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі. Позивач в своїй заяві просив позов задовольнити, а відповідач в своїй заяві не заперечував проти задоволення позову. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 22 вересня 2014 року в м. Первомайську Миколаївської області померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку, площею 2,94 га, виділену їй для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. На підтвердження права власності на земельну ділянку їй був оформлений і виданий 25 серпня 2004 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області державний акт серії МК № 001424. За свого життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 20 серпня 2014 року приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу [PERSON], яким заповіла на випадок своє смерті зазначену ділянку своєму синові [PERSON], тобто позивачу в справі. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадкуванні після смерті [PERSON], судом не встановлено. Відповідач, який є її чоловіком, на спадщину у виді земельної ділянки не претендує. Проте, під час оформлення спадщини на земельну ділянку [PERSON] отримав роз'яснення від нотаріуса щодо неможливості вчинення такої нотаріальної дій, так як не представив оформлений належним чином правовстановлюючий документ на ділянку. Так, державний акт про право приватної власності на земельну ділянку був втрачений за невідомих обставин. Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (діючої на час звернення позивачки до нотаріуса) спадщина не може бути оформленою за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу. В той же час, відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Державним актом на ім'я [PERSON], дублікат якого мається у відділі Держземагентства Жовтневого району Миколаївської області, підтверджується, що земельна ділянка за життя належала їй на праві приватної власності, а після її смерті має відійти до спадкоємців, тобто до позивача як спадкоємця за заповітом. Належність земельної ділянки матері позивача підтверджується копією державного акту, витягом з нормативної грошової оцінки землі та витягом з Державного земельного кадастру. Спадкоємець [PERSON] не має іншої можливості, ніж в судовому порядку, захистити своє спадкове майнове право через зазначені обставини, тому відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved