Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

В серпні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якій посилаючись на порушення відповідачкою умов кредитного договору, укладеного з нею 15.06.2012 року, просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість по виплаті кредитних коштів за вказаним договором в розмірі 4628,95 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, направив на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, при цьому зазначила, що не заперечує проти наявності у неї заборгованості за кредитом у зазначеному розмірі, однак, посилаючись на те що позивач предявив до неї вказаний позов поза межами строку позовної давності, просила суд врахувати її майновий стан (перебування у декретній відпустці та наявність утриманні чотирьох неповнолітніх дітей), і застосувати наслідки пропуску позивачем такого строку відмовити у задоволені позову. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.\~\~\~\~ Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Дійсно, 15.06.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії при зняті готівки - 3%, а при безготівковому розрахунку 2% від суми операції. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобовязана погашати заборгованість по кредиту щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. За порушення строків платежів по будь-якому зі грошових зобовязань передбачених цим договором, більш чим на 30 днів, позичальник повинен сплатити банку фіксований штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій, а також пеню за несвоєчасну оплату послуг, передбачених Договором цими Умовами і Правилами, у розмірі 0,1 % від суми боргу, але не вище подвійної ставки НБУ, яка діяла на період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення, що передбачено положеннями п. 1.1.5.25. та п. 1.1.5.32. зазначених Умов. Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка в порушення умов кредитного договору не виконала зобов'язання по сплаті кредиту, відсотків та комісії, в результаті чого, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15.06.2012 року, станом на 30.06.2015 року, сума заборгованості склала 4628,95 грн., що включає в себе: 800,40 грн. заборгованості за кредитом, 1561,93 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 1570 грн. заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом, а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 196,62 грн. штрафу (процентна складова). Згідно вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобовязаний виконати зобовязання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень\~статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України,\~початок перебігу позовної давності згідно з ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Статтями 526, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається із змісту п. 2.1.1.12.11. Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено також і ст. 1050 ЦК України. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З розрахунку заборгованості, що маються у справі, вбачається, що відповідачка [PERSON] востаннє вносила кошти в рахунок погашення кредиту 24.07.2012 року. Зважаючи на те, що відповідачка за умовами вказаного договору щодо щомісячного погашення кредитних коштів, повинна була внести черговий платіж до 25.08.2012 року, а тому у звязку з невиконанням вказаного зобовязання, саме з цієї дати почав перебіг строку загальної позовної давності. Відтак, приймаючи до уваги те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив відповідний позов 03.08.2015 року, а тому загальний строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України не сплив. При цьому, згідно з п. 1.1.7.31. Правил користування платіжною карткою, встановлено що строк позовної давності з вимог про стягнення заборгованості, відсотків, винагороди, пені, штрафу, визначено сторонами тривалістю у 5 років. За таких умов доводи відповідачки щодо спливу строків позовної давності та наявності підстав для застосування наслідків спливу таких строків не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді справи, водночас, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, понесений ним у звязку з розглядом справи, у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved