Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором звернувся представник КС «Кредитна спілка УМВС України в Рівненській області». В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з [PERSON] на користь кредитної спілки «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» 15874,26 грн. заборгованості по кредитному договору, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921 грн. Свої позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 1 лютого 2017 року між Кредитною спілкою «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» в особі голови правління Булгакової Н.Ю. та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 4, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 39 000 грн. строком на 3 місяці та зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування. Починаючи з 1 березня 2017 року внаслідок прострочення відповідачем [PERSON] планового платежу, на підставі п.3.9. Договору, позивачем було застосовано збільшену процентну ставку в розмірі 61 % річних на суму простроченого платежу. Окрім того, позивачем в межах строку кредитування проценти за користування кредитом, згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, нараховані на суму кредиту, у розмірі 39 %, а поза межами строку кредитування проценти за прострочення грошового зобов`язання, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, нараховані на залишок, що включає в себе суму неповернутого кредиту та несплачених процентів, в розмірі 61 %. Розмір та підстави застосування обох процентних ставок були передбачені договором та погоджені сторонами на момент його укладання. Оскільки, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 15874,26 грн., з яких 12482,63 грн. сума основного боргу, 3394 грн. 91 коп. несплачені відсотки відповідно ч.2 ст.625 ЦК України. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали покликаючись на ті обставини, що відповідачем неправомірно застосовані штрафні санкції за прострочення сплати кредиту та повністю підтримали свої письмові пояснення, які долучили до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 1 лютого 2017 року між кредитною спілкою «Кредитна спілка профспілок УМВС України в Рівненській області» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №4 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (надалі - кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 39000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором у розмірах та строки, передбачені графіком розрахунків. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредит надається строком на 3 фактичних місяці, а саме з 1 лютого 2017 року по 1 травня 2017 року. Строк дії договору складає 3 місяці. Відповідно до п.2.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до 1 травня 2017 року. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) становить 39% річних від суми, вказаної в п. 1.1 цього договору за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 3.2 сукупна вартість кредиту складає 39 % від суми кредиту (у процентному виразі) або 3708,74 грн. та включає в себе: п. 3. 2. 1 проценти (відсотки) за користування кредитом 39% від суми кредиту (у процентному виразі) або 3708,74 грн. (у грошовому виразі). Відповідно до п. 3.3 кредитного договору нарахування процентів відбувається за фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання позичальником суми кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Відповідно до п.3.9 кредитного договору,за будь-яких умов,уразі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, або із запізненням більше як на десять банківських днів за рішенням кредитного комітету кредитодавця, цей кредит може визнаватися визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 61% річних. Відповідно до графіку розрахунків за кредитним договором № 4 від 1 лютого 2017 року сторони погодили сплату основної суми кредиту та сплати відсотків за кредитом - до 1 травня 2017 року включно. Відповідно до видаткового касового ордеру від 1 лютого 2017 року [PERSON] отримав кредит згідно договору №4 від 1 лютого 2017 року в сумі 39 000 грн. 00 коп., що також визнається представником відповідача [PERSON] та її представником. Отже, у межах строку кредитування до 1 травня 2017 року відповідач [PERSON] повинен був повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з 2 травня 2017 року, у відповідача є обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. З наданого суду розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 1 лютого 2017 року, вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 29 січня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 15874,26 грн., з яких 12482,63 грн. сума основного боргу, 3394 грн. 91 коп. сума несплаченої заборгованості згідно п.3.9 кредитного договору та ч.2 ст.625 ЦК України з 1 березня 2017 року по 29 січня 2020 включно. Відсотки розраховані позивачем з 1 березня 2017 року по 29 січня 2020 року внаслідок прострочення відповідачем [PERSON] планового платежу, на підставі п.3.9. Договору, позивачем було застосовано збільшену процентну ставку в розмірі 61 % річних на суму простроченого платежу. Окрім того, позивачем в межах строку кредитування проценти за користування кредитом, згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, нараховані на суму кредиту, у розмірі 39 %, а поза межами строку кредитування проценти за прострочення грошового зобов`язання, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, нараховані на залишок, що включає в себе суму неповернутого кредиту та несплачених процентів, в розмірі 61 %. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У справі, яка розглядається судом, строк кредитного договору встановлений сторонами до 1 травня 2017 року. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів після 1 травня 2017 року (сплив строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів після 1 травня 2017 року є необґрунтованими. Враховуючи, що позивач втратив право нараховувати проценти після закінчення строку дії кредитного договору, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині у зв`язку із необґрунтованістю вимог. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №4 від 1 лютого 2017 року станом на 1 травня 2017 року, з яким в цій частині погоджується суд, [PERSON] зобов`язаний був сплатити 39 000 грн. 00 коп. кредиту, 1291 грн. 81 коп. відсотків, що становлять 39% від суми кредиту, натомість ним сплачено загалом 51000 грн. з яких 26517,37 грн. кредиту, 3708,74 грн. процентів за користування кредитом та 20773,89 грн. відсотків згідно п.3.9 Договору та ч.2 ст.625 ЦК України, відтак у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість перед позивачем по кредитному договору №4 від 1 лютого 2017 року. Доводи представника позивача про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення процентів у зв`язку із невчасним виконанням умов кредитного договору безпідставні та суперечать правовій позиції Великої Палати Верхового Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), щодо неможливості стягнення процентів поза межами строку кредитування. Окрім того, підвищена відсоткова ставка була застосована позивачем, в зв`язку з визнанням кредиту кредитом з підвищеним ризиком, в межах строку кредитування, який не змінювався. Однак даної обставини суд до уваги не брав, оскільки представником позивача протокол засідання кредитного комітету долучався до матеріалів справи з порушенням вимог ст.83 ЦПК України , оскільки докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В розділі 7 «Відповідальність сторін та вирішення спорів» кредитного договору №4 від 1 лютого 2017 року передбачена відповідальність сторін за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Вказаним розділом не передбачена сплата процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання. А положення про застосування відсоткової ставки в розмір 61 % річних, передбачені розділом 3 «Плата за користування кредитом та механізм розрахунків» кредитного договору №4 від 1 лютого 2017 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні представник позивача заявлені ним позовні вимоги не довів, а представники відповідача їх спростували належними та допустимими доказами у справі, тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивачу в позові відмовлено то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed