Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

В позові йдеться про те, що 28.07.2016 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що починаючи з 2018 року між сторонами сімейне життя погіршилось. Відповідач не переймався проблемами сім`ї, займався виключно своїми справами. З 2018 року сторони спільно не проживають, фактично припинили шлюбні відносини та на сьогоднішній день їх не підтримують. Відповідач веде нестабільний спосіб життя, не бере участі в утримані дитини. В нього відсутнє бажання утримувати сім`ю в спокійній та благополучній обстановці. Вказані обставини привели до постійних конфліктів та втрати почуття поваги та любові один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, тривалий час не проживають разом, не спілкуються, їх шлюб існує тільки формально. Враховуючи наведене позивачка просить суд розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 2 000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач на розгляд справи не з`явилася, однак подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, також зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Не заперечила проти винесення судового рішення на стадії підготовчого судового засідання. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково щодо розірвання шлюбу не заперечив, аліменти в сумі 2000 грн. не в змозі сплачувати, оскільки є інвалідом, та не отримує великої пенсії. Не заперечив щодо винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши думку відповідача по справі та вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 28.07.2016 року виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №06. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб від 28 липня 2016 року серії [NUMBER] . З копій виданого свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] від 26.01.2017 року серії [NUMBER] вбачається, що донька сторін є малолітньою. Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та через їх постійні сварки, в результаті чого подружжя втратило почуття любові, поваги та взаєморозуміння одне до одного. Дані обставини, викладені позивачем у позовній заяві, не заперечувалися відповідачем. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведені у позові обставини, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та інтересам їх неповнолітньої доньки. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - розірванню. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч.2 статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Враховуючи матеріальний стан позивача та дитини, суд дійшов висновку, що аліменти мають бути визначені у розмірі 1200 грн. на дитину, з урахуванням індексації відповідно до ч.2 ст.184 СК України, яка передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: partial