Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-29 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернулась з позовом до відповідача з вимогою про спонукання до виконання мирової угоди та стягнення з відповідача на її користь заборгованості у розмірі 25000 грн. 26.02.2018 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача кошти в сумі 5303,14 грн. інфляційних та 1460,38 грн. - 3% річних, та судові витрати. Уточнені позовні вимоги мотивувала тим, що дана справа знаходиться в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду з 17 жовтня 2016 року. Станом на 28.12.2017 року відповідач сплатив суму основного боргу за мировою угодою від 21.05.2015 року. Однак, за умовами мирової угоди, відповідач був зобовязаний сплатити до 21.06.2015 року 15000 грн. та до 21.07.2015 року ще 15000 грн. В звязку з неналежним виконанням умов мирової угоди просить стягнути з відповідача інфляційні та 3% річних. 23.08.2016 року згідно протоколу атоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано на розгляд судді Протасовій О.М. 17.10.2016 року суддею відкрито провадження у даній справі. 19.01.2018 року розпорядженням керівника апарату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 409 призначено повторний автоматичний розподіл даної справи, оскільки у судді Протасової О.М. 21.12.2017 року закінчились повноваження в звязку зі звільненням за власним бажанням. 19.01.2018 року протоколом повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали уточнені вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтувавши це тим, що повністю сплатив суму заборгованості по мировій угоді та при укладенні мирової угоди сторони не домовлялись про стягнення інфляційних та 3% річних. Крім того, відповідач в судовому засіданні пояснив, що через матеріальні складнощі не міг погасити увесь борг одразу, однак повністю сплатив кошти позивачу в грудні 2017 року. Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 21.05.2015 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. За умовами затвердженої мирової угоди визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON], залишено 1/2 частину цієї квартири у власності [PERSON]. Визнано домовленість сторін щодо вартості автомобіля, яка складає 100000 грн. та їх домовленість про сплату 20000 грн. [PERSON] на користь [PERSON] в день підписання мирової угоди та сплату ним 15000 грн. до 21.06.2015 року, та сплату 15000 грн. до 21.07.2015 року. В судовому засіданні сторони визнали, що умови угоди в частині сплати грошових коштів були виконані в грудні 2017 року, при цьому позивач зазначила про врахування нею при визначенні остаточної суми інфляційних втрат та 3-х процентів річних кожної частини сплачених відповідачем коштів. Оскільки відповідач вчасно грошові кошти за умовами мирової угоди позивачу не повернув, остання звернулася до суду з позовом про спонукання до виконання умов мирової угоди. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Мирова угода - це письмова домовленість сторін судового процесу, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов'язків сторін і предмету позову. Таким чином, мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що в порушення умов мирової угоди та вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, відповідач взяті на себе за мировою угодою зобов'язання належним чином не виконував і остаточну суму боргу позивачу повернув лише 28.12.2017 року, що підтверджується копіями квитанцій та не заперечується сторонами. Згідно наданих позивачем розрахунків на заборгованість по мировій угоді за період з 24.06.2015 року по 27.12.2017 року позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 5303,14 грн. та 3% річних у сумі 1460,38 грн. З матеріалів справи вбачається, що вказані розрахунки здійснювалися з урахуванням виплачених відповідачем коштів, які підтверджені квитанціями та розпискою (а.с. 20-22, 37-40, 67 ). Оскільки розрахунок заборгованості проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеної між сторонами мирової угоди, вказаний розрахунок приймається судом до уваги. Враховучи ту обставину, що на час розгляду справи фактично умови мирової угоди виконані, а предметом розгляду справи є вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов шляхом стягнення вказаних сум з відповідача на користь позивача через неналежне виконання умов укладеної мирової угоди. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial