Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, 22.08.2008р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №22/08/2008/840-к/1579, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 42476 доларів США на строк до 21 серпня 2028 року зі сплатою за користування кредитом 14,49% річних. Відповідач в свою чергу зобовязалась вносити мінімально необхідний платіж по кредиту в розмірі 486,77 доларів до 10 числа поточного місяця. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 22.08.2008р., відповідно до умов якого [PERSON] поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань згідно кредитного договору №22/08/2008/840-к/1579 від 22.08.2008р. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в 31167,60 доларів США та 7282,09грн. пені, яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів. В вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «КБ «Надра», [PERSON] про визнання поруки припиненої, в обґрунтування якого вказав, що після укладення кредитного договору №22/08/2008/840-к/1579 від 22.08.2008р. відбулась зміна зобовязання без згоди поручителя шляхом внесення змін до кредитного договору внаслідок укладення відповідної додаткової угоди, а саме додаткової угоди № 1 від 05.01.2009 року змінено щомісячну суму мінімального необхідного платежу з 547,35 доларів США до 486,77 доларів США, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Крім цього, додатковою угодою № 2 від 12.10.2011 року внесено зміни до договору щодо штрафних санкцій також без згоди поручителя, а тому на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України просить визнати припиненою з 05.01.2009 року поруку за договором поруки від 22.08.2008р. Ухвалою суду від 06.10.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором обєднано із позовом позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», [PERSON] про визнання поруки припиненою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, проти задоволення позову про визнання поруки припиненою заперечує. Представник відповідачів в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, подав заяву про слухання справи за відсутності представника, в задоволення позову банку просить відмовити, позов [PERSON] задовольнити, визнати поруку припиненою. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 22.08.2008р. між банком та [PERSON] укладено кредитний договір №22/08/2008/840-к/1579, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 42476 доларів США на строк до 21 серпня 2028 року зі сплатою за користування кредитом 14,49% річних. Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору сторонами визначено щомісячну суму мінімально необхідного платежу в розмірі 547,35 доларів США. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 05.01.2009р. до кредитного договору №22/08/2008/840-к/1579 від 22.08.2008р сторони погодили починаючи з лютого 2009 року щомісячну суму мінімально необхідного платежу в розмірі 486,77грн. Згідно додаткової угоди № 2 від 12.10.2011 року до кредитного договору №22/08/2008/840-к/1579 від 22.08.2008р сторони домовились внести зміни до кредитного договору, виклавши його в новій редакції, при цьому сума кредиту визначена в 42476 доларів США, зі сплатою 14,49% річних, з кінцевим терміном повернення 21.08.2028 року, щомісячна сума мінімального платежу становить згідно графіку в листопаді 2011р. 441,36 доларів США, а з грудня 2011 року 419,01 долар США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 22.08.2008р., відповідно до умов якого [PERSON] поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань згідно кредитного договору №22/08/2008/840-к/1579 від 22.08.2008р. У звязку із викладенням кредитного договору в новій редакції, до договору поруки 12.10.2011 внесено зміни згідно додаткової угоди № 1. Внаслідок неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором виникла заборгованість станом на 04.08.2015 року в розмірі 28685,03 доларів США по тілу кредиту, що еквівалентно 622966,68грн. та 2482,61 долар США заборгованість по відсотках, що еквівалентно 53916,04грн. Відповідно до п.5.2 кредитного договору у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Станом н а04.08.2015 року нарахована пеня складає 7282,09грн. Відповідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.2.4 банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін та на умовах, визначених договором. Відповідач [PERSON] припинила вносити чергові платежі з лютого 2015 року, в серпні 2015 року банк направив відповідачам досудові вимоги щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. В силу вимог ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі N 6-701цс15, аналогічні у постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі N 6-185цс14, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-3176цс15. Правовий висновок щодо застосування норми ч. 1 ст. 559 ЦК України наведений також у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, відповідно до якого таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів. У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі N 3-988гс15 з приводу застосування ч. 1 ст. 559 ЦК України надано правовий висновок про те, що закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та із зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою. Згоди поручителя на зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг його відповідальності не збільшується, не вимагається. При укладенні додаткового договору 05.01.2009 року про зміну розміру щомісячного платежу відповідачем [PERSON] одноразово внесено 4475,81 доларів США на погашення тіла кредиту, при цьому відсоткова ставка, термін погашення кредиту не змінювався. При укладенні додаткового договору № 2 12.10.2011 року, між банком та поручителем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки. Оскільки будь-які зміни, про внесення яких кредитор був зобов'язаний повідомити та отримати згоду від поручителя, до кредитного договору не вносились, а [PERSON] зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем доведено, що відповідачі порушили умови № 22/08/2008/840-к/1579 від 22.08.2008 щодо погашення заборгованості за кредитом, що є підставою для стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] відповідно до умов договору поруки від 22.08.2008р., заборгованості за кредитним договором в розмірі 31167,60 доларів США та 7282,09грн. пені. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, то відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідачів на користь держави підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 3654,00грн., в рівних частках по 1827,00грн. з кожного.

Outcome: approved