Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

В серпні 2011 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними довіреності та договору купівлі - продажу квартири. Зазначила, що її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі, так як на момент складання довіреності і договору купівлі - продажу квартири не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати. Відповідач, [PERSON], та його представник позов не визнали посилаючись на те, що [PERSON] і її правонаступники не надали належних та допустимих доказів того, що в період укладення довіреності і договору купівлі - продажу перебувала в стані, коли не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідачка, [PERSON] позов не визнала пояснивши, що позивачка [PERSON] була адекватною людиною, розуміла значення своїх дій. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 628 від 23 серпня 2011 року ( а.с.58-60 том 1). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 вересня 2011 року провадження у справі було зупинено до залучення у справі правонаступників позивачки ( а.с.41 том 1). 23 березня 2012 року ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області до участі у справі в якості позивачів залучені правонаступники померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] ( а.с.90 том 1). Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що у її тітки, [PERSON], розлади здоров'я появились після смерті її сина в 1995 році. Їй вважалося, що до неї приходить її син і якісь бандити та не дають їй спати, ходять по квартирі, забирають їжу і гроші, б'ють її. В грудні 2011 року при складанні заповіту згадала, що раніше уже була в нотаріальній конторі і підписувала якісь документи. Не орієнтувалась в часі, не знала ні днів, не чисел, плутала день з ніччю. Категорично ставилася до лікарів, яких вважала вбивцями. Психіатричне лікування їй стали призначати з 2011 року. Вважає, що [PERSON] при укладенні довіреності, а в подальшому договору купівлі - продажу квартири не розуміла своїх дій. 28 травня 2009 року [PERSON] надала [PERSON] нотаріально завірену довіреність на управління та розпорядження ( продавати за ціну і на умовах на свій розсуд) належної їй квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ( а.с.6 том 1). 29 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу спірної квартири [ADDRESS] ( а.с.7-10 том 1). 11 грудня 2009 року покійна [PERSON] склала заповіт, де все своє майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом буде мати право, вона заповіла [PERSON] ( а.с.31 том 1). Із ксерокопії спадкової справи № 599/2011 Ізюмської державної нотаріальної контори вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася [PERSON] і з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON] (а.с.72,79 том 1). [PERSON] перебувала на обліку у лікаря - психіатра з 12.11.2009 року з діагнозом розвиненого недоумства ( а.с.126 том 1). Допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON], старший дільничний інспектор Ізюмського МВ пояснив, що починаючи з 2006 року [PERSON] скаржилась на те, що до її квартири крізь двері проходять сторонні і забирають речі. [PERSON] було запропоновано пройти обстеження, але вона відмовилась. Скаржилась [PERSON] з приводу тих самих питань і в міськвиконком. Свідок, [PERSON], колишній начальник Ізюмського МВ пояснив, що [PERSON] в період з 1999 по 2003 роки приходила на прийом з приводу того, що сусіди свердлять дирки зверху і знизу, і пускають газ. Дані факти не підтверджувалися, однак вона повторно про них заявляла, як в міліцію, так і в органи самоврядування. Свідок, [PERSON], лікар - психіатр Ізюмської ЦМЛ пояснив, що на період листопада 2009 року [PERSON] була в розвиненого недоумства, висловлювала маячні ідеї про те, що в її квартирі живуть сторонні особи. На момент постановки на облік адекватно себе не сприймала. Показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд вважає достовірними, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам і не протирічать їм. Згідно висновку посмертної комісійної судово - психіатричної експертизи № 12 Українського науково - дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології від 18.07.2014 року вбачається, що [PERSON] на момент складання довіреності 28 травня 2009 року виявляла тяжкий психічний розлад у формі судинної деменції з маячними симптомами і за своїм психічним станом була не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними ( а.с.119-130 том 2). Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнано недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовами інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушено. Висновок про тимчасову недієздатність сторони такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь -які зовнішні обставини ( показання свідків про поведінку особи, тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатна особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій ( або керувати ними). При таких даних суд приходить до висновку про абсолютну неспроможність [PERSON] в момент укладення довіреності від 28 травня 2009 року розуміти значення своїх дій і керувати ними. А оскільки договір купівлі - продажу квартири від 29 травня 2009 року є похідним від доручення від 28 травня 2009 року, яке видане особою, яка на момент його видачі не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд приходить до висновку, що доручення і договір купівлі - продажу квартири є недійсними. Суд вважає безпідставними твердження представника відповідача, [PERSON], про те, що висновок посмертної комісійної судово - психіатричної експертизи № 12 побудований на припущеннях ї не дає відповіді про абсолютну неспроможність [PERSON] в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними, оскільки експертиза була проведена у відповідності з законом, а саме достатність поданих експертові об'єктів дослідження, повнота відповідей на порушенні питання та їх відповідність іншим фактичним даним, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи. Приєднані до матеріалів справи листи, які адресувались [PERSON] на ім'я виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області суд вважає належними і допустимими доказами, оскільки дані листи надійшли на запит суду від органів місцевого самоврядування і їм надана належна експертна оцінка. При таких даних позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Матеріали справи містять акт здачі - приймання наданих послуг від 06 серпня 2012 року між [PERSON] і адвокатом [PERSON], а також квитанцію 3816.114.1 де [PERSON] провела оплату правової допомоги адвоката в розмірі 1170 гривень, що відповідає вимогам постанови КМУ від 07.04.2006 року № 590 « Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і порядок компенсації за рахунок держави». При таких даних з відповідачів підлягає стягненню на користь [PERSON] витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката.

Outcome: approved