Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON], в інтересах якого на підставі довіреності діяв [PERSON], звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом до відповідачів про визнання недійсними договорів. У позові посилався на те, що 19 вересня 2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір на виготовлення та передачу у власність ПВХ-конструкцій. За умовами вказаного договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ-конструкції за розцінками виконавця. Вартість виробів складала 12553 грн., яку замовник зобов'язувався сплатити. В цей же день, 19 вересня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №401522752. Згідно п.п.2-2.4 [PERSON] надав позичальнику кредит в сумі 12552,33 грн. з 0,1% річних строком до 20 вересня 2015 року. Однак вказані договори вважає недійсними, оскільки [PERSON] є психічнохворою особою, та в силу психічного захворювання, у момент вчинення правочину він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Посилаючись на норми ст.225 ЦК України, просив визнати недійсними договір на виготовлення та передачу у власність ПВХ-конструкцій від 19 вересня 2013 року та кредитний договір №401522752 від 19 вересня 2013 року. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся судом про місце та час слухання справи. Однак надав заяву про те, що позовні вимоги не визнає з тих підстав, що на його думку, позивачем не доведено належними доказами, що у момент вчинення правочину він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Розгляд справи просив провести у його відсутність. Розгляд справи відбувався також й у відсутність відповідача [PERSON], який незважаючи на те, що неодноразово повідомлявся судом про місце час слухання справи, до суду не з'явився. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представників позивача, покази свідка [PERSON], дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність їх задоволення. Так, судом встановлено, що 19 вересня 2013 року між позивачем [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір на виготовлення та передачу у власність ПВХ-конструкцій. За умовами вказаного договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується організувати роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ-конструкції за розцінками виконавця. Вартість виробів складала 12553 грн., яку замовник зобов'язувався сплатити (а.с.12-13). В цей же день, 19 вересня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №401522752. Згідно п.п.2-2.4 [PERSON] надав позичальнику кредит в сумі 12552,33 грн. з 0,1% річних строком до 20 вересня 2015 року (а.с.14-15). За змістом ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с.7-8,12). Згідно довідки КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» від 18.06.2014 року, [PERSON] знаходиться на «Д»-обліку, починаючи з 2005 року з приводу хронічного психічного захворювання (а.с.10). З відповіді головного лікаря КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» на запит адвоката вбачається, що [PERSON] в 2005, 2011,2013 тричі в 2014 році перебував на стаціонарному лікуванні в медзакладі з діагнозом «шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженим апато-абулічним дефектом» (а.с.9). Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] - батько позивача, підтвердив, що син не здатний у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій. Так, наприклад, він може придбати будь-яку річ, а в подальшому невзмозі пояснити її призначення та необхідність придбання. Син ніде не працює та нічим не займається. Оскільки сім'ю утримує лише він ([PERSON].), змушений часто відлучатися з дому, а син залишається сам. Тому і оспорювані договори були вчинені сином без його відома та згоди. Як роз'яснив Пленум ВСУ у своїй постанові №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Крім того, Верховний Суд України при розгляді справи №6-131 цс14, предметом якої був спір про визнання договору недійсним із підстав, передбачених ч.1 ст. 225 ЦК України зробив правовий висновок, відповідно до якого суд може визнати договір недійсним із підстав, передбачених ч.1 ст.225 ЦК України в разі, якщо встановить, що у момент укладення договору позивач був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Той факт, що позивач у момент укладення договору виявляв ознаки психічного розладу, які здійснили істотний вплив на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, обмежуючи цю здатність, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України. Так, судом було призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлене питання щодо можливості [PERSON] усвідомлювати характер та значення своїх дій в момент вчинення оспорюваних правочинів, тобто 19 вересня 2013 року. Згідно акту судово-психіатричної експертизи №451 станом на вересень 2013 року [PERSON] виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженим апато-абулічним дефектом» та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати характер та значення своїх дій, тобто не міг розуміти характеру та наслідків правочину, який укладає (а.с.57-60). Таким чином, оскільки судом встановлено, що у момент укладення кредитного договору та договору на виготовлення та передачу у власність ПВХ-конструкцій позивач [PERSON] був неспроможний розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, вказані договори, на думку суду, слід визнати недійсними.

Outcome: approved