Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги сторона позивача [PERSON] вказувала, що власником 11/25 ідеальної частки домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі є [PERSON] 21 серпня 2014 року [PERSON] померла, після чого відкрилась спадщина у вигляді вказаного майна. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої. Реалізуючи законні інтереси, з метою належного оформлення спадкових прав, [PERSON] зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але питання про спадкування ідеальної частки будинку залишилось невирішеним. У звязку з цим [PERSON] звернулась до суду, в якому просила суд визнати за нею право власності на 11/25 ідеальну частку домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] Позивач [PERSON] у відкрите судове засіданні не зявилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засіданні не зявилась, але від особи надійшла заява про визнання заявлених вимог в повному обсязі із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення позивача, дослідивши представлені суду та забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20 липня 1965 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий №1-8546, [PERSON] придбав домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі. Згідно рішення Малиновського районного суду міста [PERSON] від 10 грудня 1986 року по справі №2-2073/1986, за [PERSON] визнано право власності на 14/25, а за [PERSON] 11/25 ідеальну частку домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі в порядку поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Рішенням Малиновського районного суду міста [PERSON] від 12 грудня 1990 року по справі №2-2022/1990, [PERSON] виділено в користування земельну ділянку площею 251кв.м., а [PERSON] земельну ділянку площею 320кв.м. при визначенні порядку користування земельною ділянкою домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі. На підставі ухвали Малиновського районного суду міста [PERSON] від 13 грудня 1993 року, [PERSON] було виділено в користування наступні приміщення у спірному будинку: в будинку літ. «А» приміщення 1-1, площею 10,9кв.м., приміщення 1-2, площею 5,5кв.м., приміщення 1-3, площею 5,8кв.м., приміщення 1-4, площею 7,5кв.м., приміщення 3-3, площею 9,3кв.м., приміщення 3-1, площею 4,1кв.м., приміщення 3-2, площею 9,2кв.м. При цьому згідно рішення виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів №241 від 20 квітня 1990 року, було узаконено переобладнання приміщення 1-1 по літ. «А», площею 10,9кв.м. та гаражу-сараю літ. «Л». На підставі рішення виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів №440 від 20 травня 1994 року було узаконено літ. «Б» жиле, літ. «а3», «б1» прибудови, літ. «Л» сарай, літ. «В» погреб, а також переведення приміщення 1-4 в підсобне. На підставі ухвали Малиновського районного суду міста [PERSON] від 24 вересня 2009 року по справі №2-6505/09, за [PERSON] визнано право приватної власності на 14/25 ідеальну частку домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі в порядку спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] зробила заповідальне розпорядження щодо належного їй майна на випадок смерті, склавши 05 січня 2011 року заповіт на користь [PERSON], що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4. 21 серпня 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №383862, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті [PERSON] реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 22 серпня 2014 року, про що установою було зроблено актовий запис №8608 від 22 серпня 2014 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як наводить ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на ст. 1223 ч.1 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відтак, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] Відповідно до ст. 1268 ч.ч.1,3,5 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до належного особі майна у вигляді 11/25 ідеальної частки домоволодіння №21 по вулиці Кибальчича в місті Одесі, яка фактично складається з наступних приміщень житлового будинку літ. «А»: житлова 1-1, площею 10,9кв.м.; кухня 1-2, площею 5,5кв.м.; санвузол 1-3, площею 5,8кв.м.; підсобне приміщення 1-4, площею 7,5кв.м.; коридор 3-1, площею 4,1кв.м.; кухня 3-2, площею 9,2кв.м.; житлова 3-3, площею 9,3кв.м. Приймаючи до уваги матеріали справи, зокрема документи, що складають спадкову справу до майна померлої [PERSON], факт прийняття [PERSON] спадщини визнається доведеним суду. Згідно ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Увесь обсяг наведених обставин свідчить про обґрунтованість визнання за [PERSON] права власності на 11/25 ідеальну частку спірного домовлодіння. Згідно ст. 182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. За викладених обставин, задовольняючи даний позов, суд вбачає доцільним довести до відома заінтересованих осіб, що рішення суду в частині визнання права власності на нерухоме майно, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, підлягає обовязковій державній реєстрації та є підставою для внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Outcome: approved