Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

в позові вказано, що 02.03.2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER] . Даний факт підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/13966/18-п від 09.06.2018 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , водія автомобіля марки Volkswagen Passat 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Позивач просить стягнути з відповідача невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 12 207,64 гривень та пеню за затримку виплати страхового відшкодування у розмірі 3 618, 52 гривень. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити, ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно постанови Печерського районного суду від 29 травня 2018 року у справі №757/13966/18-п, водій [PERSON] 02 березня 2018 року о 7:40 годині, керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] по вулиці Дружби Народів 13, у м. Києві, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала водій [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності, у виді штрафу в розмірі 340 гривень. 17.06.2017 року між ПАТ СК «Галицька» та [PERSON] було укладено Договір страхування транспортних засобів №АК/3850451, предметом якого є страхування цивільної відповідальності водія автомобіля Volkswagen Passat 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . За цим Договором (Поліс ЦВ) ПАТ СК «Галицька» взято на себе зобов`язання з відшкодування шкоди, в разі настання події, яка є страховим випадком, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано за договором (полісом). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже питання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не підлягає доведенню в цій справі. В матеріалах справи наявні копії заяви про страхове відшкодування вихідний номер № 1789 від 13.06.2018 року, у відповідності до якої позивач просить страховика перерахувати страхове відшкодування, а також повідомлення про страховий випадок від 03 березня 2018 року. Таким чином страховик належним чином повідомлений про страховий випадок. Повідомленням про прийняте рішення №ГСК000008093-01М від 07.12.2018 року відповідач довів до відома позивача, що на підставі ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 17 483, 05 гривень. В позові зазначено, що страхувальником ПАТ СК «Галицька» частково виплачено страхове відшкодування в розмірі 5275,41 гривень. Таким чином, станом на даний час позивачу не виплачено страхове відшкодування в повному обсязі, а саме не доплачено 12 207,64 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно п. 36.2. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийнятими рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. В ч. 1 ст. 612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до п. 36.5. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позивачем надано розрахунок розміру пені, що належить до виплати та станом на момент подання позовної заяви становить 3 618,52 гривні. Відповідач не подав до суду будь-якого розрахунку на спростування розрахунку позивача. У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже ризик щодо невиконання відповідачем обов?язку про надання суду доказів та спростування доводів та розрахунків позивача процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. Також згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1921.00 гривень. Зазначений судовий збір для спорів даної категорії визначено не у процентному відношенні, а розмірі, що встановлений законом, а тому підлягає компенсації відповідачем повністю. Разом з цим в позові вказано на прохання визнати подію від 02/03/2018 страховим випадком відповідно до полісу АК№3850451 та Закону. Однак в позовній заяві страховий випадок визначено позивачем в якості правової підстави звернення до суду. При цьому положенням процесуального закону не гарантовано позивачеві визнання правової підстави звернення до суду в якості факту, що має юридичне значення. Так само процесуальним законом не гарантовано позивачеві право на визнання події страховим випадком одночасно відповідно до Закону і договору. Отже прохання позивача про визнання правової підстави звернення до суду в якості факту, що має юридичне значення не засновано на положенні процесуального закону, а тому не гарантовано ним, відповідно і не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України надання суду доказів та інформації належить до обов?язку відповідної заінтересованої сторони. Тому в резолютивній частині судового рішення зазначенню підлягає інформація стосовно відповідача, яка безпосередньо надана позивачем. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial