Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

В позові позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» вказав, що 3.02.2011 року позивач і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту та сплатити штраф при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, що становить заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку». Але відповідач не надавав позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості і станом на 31.01.2015 року виникла заборгованість в розмірі 22765,16 грн., яка складається з наступного: 14940 грн. заборгованість за кредитом, 6164,91 грн. заборгованість про процентах за користування кредитом, 100 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф ( фіксована частина), 1060,25 грн. штраф ( процентна складова). Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Опікун [PERSON] подала зустрічний позов в якому вказала, що 3.02.2011 року [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними через свою психічну хворобу якою страждає з дитинства. А тому просила визнати недійсним кредитний договір від 3.02.2011 року. В судове засідання представник позивача надіслав заяву про підтримання позову і розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні опікун [PERSON] та її представник зустрічний позов підтримали і не визнали первісний позов. Судом встановлено слідуюче. Стаття 225 ЦК України передбачає слідуюче: 1. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 2. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. 3.02.2011 року позивач і відповідач [PERSON] вчинили кредитний договір по якому відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязався здійснювати щомісячні платежі на погашення кредиту та відсотків і комісії за обслуговування кредиту та сплатити штраф при порушенні строків платежу по якомусь з грошових зобовязань відповідно до умов договору, що становить заява разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг» , « Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку». Висновком судово- психіатричної експертизи №201ц від 12.08.2015 року підтверджується, що 3.02.2011 року [PERSON] при вчиненні вказаного кредитного договору не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними через свою психічну хворобу . Він з раннього дитинства і до теперішнього часу страждав та страждає на хронічні стійкі психічні розлади легку розумову відсталість в формі олігофренії у ступеню вираженої дебільності із емоційно вольовою нестійкістю та соціально трудовою дезаптацією ( МКХ-10,F70.1) , тому він за своїм психічним станом не міг на протязі усього свого життя ( в тому числі з 01.01.2010 року) і не може в теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними . Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 5.11.2015 року визнано недієздатним [PERSON] і встановлено опіку над ним та призначено йому опікуном [PERSON] Тому відповідно до ст.225 ч.1,2 ЦК України визнати недійсним кредитний договір №б\\н від 03.02.2011 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] акціонерним товариством Комерційного банку «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ст.236 ч.1 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст.216 ч.1 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Тому у відповідача відсутні обовязки перед позивачем з підстав, вказаних позивачем, і в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed