Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

в позові вказано, що на обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради перебуває неповнолітня [PERSON], [INFO], як дитина, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Підставою обліку є те, що дитина залишилась без батьківського піклування. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позов. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через підприємство зв'язку, оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки в судове засіданні та їх поважність відповідач суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2013 (виданого повторно) батьками [PERSON] зареєстровано [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.04.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.10.2016 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON]. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13.04.2017 року присуджено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліментів. Відповідно до інформації Івано-Франківської загальноосвітньої школи-садок І ступеня № 3 з групами цілодобового перебування дітей від 29.02.2016 року № 27, [PERSON] [INFO] прибула у заклад 01.09.2015 року в перший клас. До школи [PERSON] приводить батько [PERSON] Батьки дівчини розлучені, разом не проживають. Вихованням та утриманням дитини займається батько, який відвідує батьківські збори, підтримує контакт із класним керівником та вихователем ГПД у телефонному режимі. За період від початку навчання матір жодного разу не з'явилася у школі, не цікавилась успіхами дитини, на контакт із класним керівником не виходить. В акті обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 21.03.2016 вказано, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] В даному будинку знаходять всі необхідні речі для проживання дитини [PERSON]. Будинок чистий, охайний, теплий. Санітарно-гігієнічний стан будинку, речей в ньому та осіб, що в ньому проживають на належному рівні. Дитина сильно прив'язано до батька, дідуся та бабусі з якими вона проживає. Сім'я [PERSON] зразково себе зарекомендувала за весь час проживання в селі. Відповідно до розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа №352/1883-16-ц від 18.04.2017 року, виданого Тисменицьким районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментних платежів, сума заборгованості станом на 01.12.2018 року становить 24 000 гривень. Згідно висновку № 01-014/19 від 04.04.2019 року Комісія з питань захисту прав дитини Ямницької сільської ради Об'єднаної територіальної громади вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON]. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином відповідач не виконує свої обов'язки щодо утримання та виховання дитини, не виконує аліментні зобов'язання. В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved