Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю та просить суд стягнути на її користь шкоду у розмірі 40 000 (сорок тисяч ) грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що незаконним рішенням відповідача позивачу завдана матеріальна шкода, а саме через незаконне рішення позивач змушена була отримувати правову допомогу адвоката [PERSON] на всіх стадіях розгляду справи, яким був підготовлений позов, апеляційна скарга, представлялись інтереси в судових засіданнях в якості представника, отримувались судові рішення, виконавчий лист пред'являвся до виконання, отримана зареєстрована декларація, надавались усні консультації. За домовленістю згідно договору про надання правової допомоги позивач сплатила адвокату 40 000,00 гри. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з викладених у ньому підстав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, 07.10.2014 р. через канцелярію суду подав заперечення на позовну заяву, згідно яких просили відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в жовтні 2013 р. позивач звернулась до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у місті Києві з заявою про прийняття в експлуатацію садового будинку за адресою: [ADDRESS] у садовому товаристві «Озерний». 01 листопада 2013 року позивач отримала рішення відповідача серії КВ № 210133050085. яким відмовлено в реєстрації поданої позивачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а в обґрунтування своєї відмови зазначив, що для прийняття об'єкта в експлуатацію позивач повинен забезпечити здійснення технічного обстеження об'єкта, та надати відповідачу документальне підтвердження проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, проведеного після 29 квітня 2013 року та надати технічний паспорт виготовлений після 29 квітня 2013 року . Вищевказане рішення позивачем було оскаржено до адміністративного суду та 07 квітня 2014 року Київський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив позов [PERSON] до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві - визнав протиправним та скасував рішення Інспекції державного архітектурно-буді вельного контролю у місті Києві КВ №? 210133050085 від 01 листопада 2013 року, про повернення декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «В») в садовому товаристві «Озерний»» на [ADDRESS] в Дарницькому районі міста Києва: зобов'язано Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві вчинити відповідні дії. щодо реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації: Садовий будинок (літера «В») в садовому товаристві «Озерний»» па [ADDRESS] в Дарницькому районі міста Києва на підставі поданої заяви [PERSON]. Добровільно рішення суду не було виконано, тому позивач звернувся до УДВС ГУЮ у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження, після чого судове рішення було виконано та зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації. Фактично, зі змісту позовних вимог позивача вбачається, що остання просить стягнути з відповідача на її користь збитки, а саме витрати, які були понесені нею на оплату правової допомоги. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати. В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Стягнення ж суми в рахунок майбутньої їх оплати у виді судових витрат чинним законодавством не передбачено. В ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» закріплено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як видно з матеріалів справи, 05.11.2014 р. позивач уклала з адвокатом [PERSON] договір про правову допомогу адвоката у адміністративному процесі. В ч.3 Договору зазначено гонорар адвоката - 40 000,00 грн. Згідно акту прийому - передачі від 30.06.2014 року адвокат [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла наступні виконані послуги: виготовлення позову, апеляційної скарги, участь у судових засіданнях в якості представника позивача, надання правової допомоги, усних консультація - вартість послуг 40 000,00 грн. Між тим, в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано суду погодинного розрахунку фактично наданих та отриманих послуг (наданні правової допомоги), а також не підтверджена участь у судових засіданнях особи, яка надавала правову допомогу позивачці [PERSON], в матеріалах справи відсутні відомості про те, що адвокат [PERSON] ухвалою суду був допущений як особа, яка надає правову допомогу. Згідно довіреності від 11.10.2013 р. [PERSON] надавав правову допомогу позивачу в якості представника. Крім того, як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2014 року, в зв'язку з неприбуттям жодного з представників осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, тобто без участі сторін. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги й її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат в судових засіданнях участі не брав. З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» вважає, що витрати на правову допомогу можуть бути розраховані лише виходячи з часу участі адвоката в судових засіданнях, що підтверджуються журналами судових засідань. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу необхідно відмовити.

Outcome: dismissed