Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 08 листопада 2014 року о 12 год. 40 хв. на вулиці Полуботка, біля будинку 35 у м. Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу НONDA-CR-V, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу SКОDА OKTAVIA А5 д.н. [NUMBER],яким керував [PERSON]. Постановою Святошинського районного суду № 759/20943/14-п від 24.12.2014 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. [PERSON] завдано матеріальної шкоди в звязку із пошкодженням автомобіля [NUMBER]. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №50 від 07.02.2018 р. вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП 08.11.2014 р. станом на 17.02.2017 р. становить 6445,29 грн. [PERSON] [PERSON] вказує, що його відповідальність застрахована згідно страхового полісу АС 9788062 в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відмовила у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що станом на 08.11.2014 р. за даними Моторного (транспортного) страхового бюро України, транспортний засіб НONDA-CR-V, д.н. [NUMBER] не забезпечений страховкою, а поліс серії АС № 9788062 закріплено за АТ «СГ ТАС». За інформацією МТСБУ на бланку поліса серії АС № 9788062 дійсно укладено договір АТ «СГ ТАС», але стосовно іншого транспортного засобу ніж автомобіль винуватця [PERSON] Заявою від 26.03.2018р. позивач [PERSON] зменшила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на її користь завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки у розмірі 6445,29 грн. та 6140,00 грн. судових витрат. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] -[PERSON] підтримав позов до [PERSON] в межах доводів позовної заяви та уточненої заяви, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно. Подав до суду письмовий відзив. Так, згідно поданого до суду відзиву [PERSON] зазначив, що 07 липня 2014 року, між його дружиною, [PERSON], та Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» (яку представляв страховий агент [PERSON] з міста Городня Чернігівської області) було укладено внутрішній договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу - автомобіля Honda CR-V, 2008 року випуску, державний номерний знак АА 3301 1К. Строк дії зазначеного Договору було визначено з 07 липня 2014 року до 06 липня 2015 року. Факт укладання цього Договору посвідчується Страховим полісом серії АС № 9788062. Вже під час розгляду даної цивільної справи, отримавши інформацію безпосередньо з матеріалів позовної заяви, а також від Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», Моторного (транспортного) страхового бюро України та Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», він 06 вересня 2017 року звернувся із Заявою до Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, щодо наявності в діях [PERSON] ознаки кримінального правопорушення. Заява була розглянута та відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог частини 1 та частини 4 статті 214 КПК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017270110000329 від 06 вересня 2017 року. Оригінал Страхового полісу від 07 липня 2014 року серії АС № 9788062 передано до Слідчого відділу Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області для проведення по кримінальному провадженню № 12017270110000329 технічної експертизи документів. Згідно копії Висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів від 03 травня 2018 року № 1818/18-24, наданий на дослідження поліс№ АС/9788062 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є відповідним аналогічним бланкам, які виготовляються на підприємстві ТОВ «Бланк-Прес», за виконанням захисних елементів, тобто він виготовлений не на підприємстві ТОВ «Бланк-Плюс», яке здійснює їх випуск. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, проти чого не заперечив представник позивача. За клопотанням представника позивача було винесено ухвалу суду про витребування доказів від 21.04.2017 р., на виконання якої МТСБУ надано інформацію в листі №7/2-28/11697 від 17.05.2017 р. про те, що по відношенню до транспортного засобу «HONDA CR-V» д.н. [NUMBER] в ЦБД МТСБУ відсутня інформація про укладені договори страхування цивільно-правової відповідальності на дату ДТП 08.11.2014 р. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 08 листопада 2014 року о 12 год. 40 хв. на вулиці Полуботка, біля будинку 35 у м. Рівне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу НONDA-CR-V, д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу SКОDА OKTAVIA А5 д.н. [NUMBER],яким керував [PERSON]. Постановою Святошинського районного суду № 759/20943/14-п від 24.12.2014 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, встановлено, що власником транспортного засобу SКОDА OKTAVIA А5 д.н. [NUMBER]. є [PERSON] , яка проживає за адресою: [INFO]. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №50 від 07.02.2018 р. вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля [NUMBER], внаслідок його пошкодження в ДТП 08.11.2014 р. станом на 17.02.2017 р. становить 6445,29 грн.. Отже, [PERSON] внаслідок неправомірних дій [PERSON], зазнала матеріальної шкоди на вказану суму. Між неправомірними діями [PERSON] скоєння ДТП та наслідками завдання матеріальної шкоди має місце причинно-наслідковий звязок. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі із вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Отже, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Судом не встановлено, та не надано відповідачем належних та допустимих доказів наявності договору страхування, дійсного станом на 08.11.2014 р. по відношенню до транспортного засобу «HONDA CR-V» д.н. [NUMBER]. Надано суду ксерокопія страхового поліса АС № 9788062 ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» є сумнівний доказ. На ухвалу суду про витребування доказів від 21.04.2017 р. оригінал страхового поліса не наданий. Надана суду відповідачем [PERSON] ксерокопія висновку експерта №1818/18-24 від 03.05.2018р. є недостовірним доказом, оскільки оригінал висновку суду не надано, ксерокопія не завірена належним чином. За таких обставин є підстави стверджувати, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «HONDA CR-V» д.н. [NUMBER] не була застрахована. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] , як потерпіла особа від ДТП , згідно діючого законодавства обрала деліктний спосіб захисту порушеного права предявивши позов до [PERSON] о.А., як винуватця ДТП, оскільки вона є вільною у обранні способу захисту, і даний вид захисту не суперечить закону. За наведених обставин , суд прийшов до висновку, що завдана внаслідок ДТП матеріальна шкода в сумі 6445, 29 коп. підлягає до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача в на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн., та 2200,00 грн. витрат понесених по оплаті послуг судового експерта , витрати підтверджені квитанціями. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи положення ЦПК, висновків суду щодо позовних вимог, понесені витрати позивачем за надання правничої допомоги адвокатом, суд прийшов до висновку, що вимога в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення частково та стягнення 2560,00 грн. за 4 год. Витрачених на консультацію, підготовку позовної заяви та заяви про уточненн позовних вимог, участь в судових засіданнях 640,00 грн. х 4 год. = 2560,00 грн. А всього підлягають до стягнення судові витрати в сумі 5400 грн. 00 коп. На підставі викладеного ст.ст. 386,395, 1166, 1167, 1192,1194,1995 ЦК України, Постанови Пленуму ВССУ №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

Outcome: approved