Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП, та судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.04.2013 року приблизно о 16 годині 20 хвилин на 692км +300м авто дороги Київ-Чоп, [PERSON], керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «Renault Premium», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом-цистерною харчовою «Fauvet S-ЗТ-341», реєстраційний номер [NUMBER], не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши при цьому безпечної швидкості руху, не надав перевагу зустрічному транспортному засобу, застосував методи керування, через які втратив змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5, Розділу 11.2, Розділу 12 п. 12.1, Розділу 13 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автобусом «БАЗ А 079.23», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого пасажири та водій вказаного автобуса отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Будучи пасажиром автобуса «БАЗ А 079.23», реєстраційний номер [NUMBER], позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження та визнана потерпілою по кримінальній справі. Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 липня 2013 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання - 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Згідно ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Як слідує з вказаного вироку, у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] після роз'яснення йому змісту ч. З ст. 349 КПК України вину визнав повністю. Під час дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, множинних ран на голові, забою головного мозку з крововиливами під тверду мозкову оболонку, переломів передньої стінки лівої гайморової пазухи та зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому виличної кістки зліва та перелому кісток носу, які, згідно висновку експерта № 125/13 судово-медичної експертизи від 29.04.2013, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. З 03 квітня 2013 року по 04 квітня 2013 року [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в Сколівській центральній районній лікарні, з 04 квітня 2013 року по 22 квітня 2013 року - в Комунальній 8-мій міській клінічній лікарні м. Львова, з 22 квітня 2013 року по 15 травня 2013 року - в Рівненській центральній міській лікарні, з 17 травня 2013 року по 30 травня 2013 року - в Київській міській клінічній лікарні № 12, з 05 липня 2013 року по 11 липня 2013 року - в Дубенській центральній районній лікарні, що підтверджується відповідними виписками та епікризом копії яких додаються. Під час амбулаторного лікування, у червні-липні 2013 року, відлучалася з дому тільки для огляду лікаря та з використанням сторонньої допомоги. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень Рівненською міською медико-соціальною експертною комісією позивачу [PERSON] встановлено третю групу інвалідності по причині виробничої травми строком до 01 серпня 2014 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0008553 від 17.07.2013 року. На лікування позивачем витрачено понад 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Проте, дані кошти відшкодовуються їй Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відтак, право вимоги відшкодування зазначених грошових коштів належить державі. Розмір втраченого невідшкодованого Фондом соціального страхування заробітку, з розрахунку середнього місячного заробітку 8 576,51 грн. до травми, складає /34 306,04-15 589,58/ 18 716,46 грн. Крім цього страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю, тому [PERSON] має бути відшкодовано страховиком /100 000,00 х 5%/ 5 000,00 грн. моральної шкоди. За таких обставин безпосередньоо із [PERSON] підлягає стягнненн. Решта від заявленої моральної шкоди в розміррі /70 000,00 - 5 000,00/ 65 000 грн. Згідно письмових заперечень відповідача [PERSON] позовні вимоги відповідачем не визнаються з викладених в запереченнях підстав. Зокрема, в запереченні вказано, що згідно ст. 13 ЦК України, «цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також; зловживання правом в інших формах». Вимога Позивача про стягнення з Відповідачів збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням Позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок Відповідачів. Згідно чинного законодавства, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними , між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Транспортні засоби забезпечені страховим полісом, по суті такого страхування Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Має на меті захист прав інтересів потерпілих на відшкодування шкоди але і захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, згідно ст. 1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування/ для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Вважає, що сума відшкодування моральної шкоди потерпілому значно завищена та є не обґрунтованою. Крім того, суду необхідно врахувати, що ним скоєний не навмисний злочин, його матеріальний стан, те що відшкодування шкоди не має бути джерелом збагачення. Розмір відшкодування шкоди повинен бути в межах ліміту страхового відшкодування, передбаченого страховим договором, що складає 5000 грн., та не перевищувати його. в межах. Крім того, відшкодування шкоди у разі нещасного випадку на виробництві є обов'язком Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Письмових заперечень відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на позовну заяву не надано. Згідно письмових пояснень Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки позивач, яка має право на страхове відшкодування, не звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, не подала страховику, відповідачу в справі, обов'язків пакет документів згідно ст.ст. 35, 36 Закону, та страховик не мав змоги розглядати і приймати рішення стосовно страхової виплати, просить відмовити з задоволенні позовних вимог. Тому вважають вимоги до ПрАТ «СК»Уніка» щодо стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку недоречними, так як позивач не намагалась врегулювати питання про відшкодування заподіяних збитків у досудовому порядку, відповідно до норм чинного законодавства. Представник позивача підтримав позовні вимоги, уточнивши розмір позовних вимог. Просить задовольнити позовні вимоги з урахуванням їх уточнення в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив, що важає вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди завищеними, а таку шкоду відшкодованою позивачу в повному обсязі ФОП [PERSON] та можливим стягненням із ПрАТ СК «Уніка» в розмірі 5.000 грн. Просить відмовити в задоволенні позову до [PERSON]. Оцінюючи пояснення учасників цивільного процесу, долучені, надані в справі докази, встановлені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав. Сукупністю досліджених в справі пояснень та досліджених доказів, зокрема пояснень представника позивача та відповідачів, підтверджується, що 03.04.2013 року приблизно о 16 годині 20 хвилин на 692км +300м авто дороги Київ-Чоп, [PERSON], керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача «Renault Premium», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом-цистерною харчовою «Fauvet S-ЗТ-341», реєстраційний номер [NUMBER], не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши при цьому безпечної швидкості руху, не надав перевагу зустрічному транспортному засобу, застосував методи керування, через які втратив змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5, Розділу 11.2, Розділу 12 п. 12.1, Розділу 13 п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автобусом «БАЗ А 079.23», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого пасажири та водій вказаного автобуса отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Будучи пасажиром автобуса «БАЗ А 079.23», реєстраційний номер [NUMBER], позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження та визнана потерпілою по кримінальній справі. Вироком Сколівського районного суду Львівської області від 04 липня 2013 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання - 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк три роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Як слідує з вказаного вироку, у судовому засіданні обвинувачений [PERSON] після роз'яснення йому змісту ч. З ст. 349 КПК України вину визнав повністю. Під час дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, множинних ран на голові, забою головного мозку з крововиливами під тверду мозкову оболонку, переломів передньої стінки лівої гайморової пазухи та зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому виличної кістки зліва та перелому кісток носу, які, згідно висновку експерта № 125/13 судово-медичної експертизи від 29.04.2013, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень Рівненською міською медико-соціальною експертною комісією позивачу [PERSON] встановлено третю групу інвалідності по причині виробничої травми строком до 01 серпня 2014 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0008553 від 17.07.2013 року. Відповідно до п. 3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На дату ДТП транспортний засіб відповідача [PERSON] був забезпечений, а саме транспортний засіб «Renault Premium», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом-цистерною харчовою «Fauvet S-ЗТ-341», реєстраційний номер [NUMBER], застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Уніка» /Страховик/, а саме зазначений у чинному на дату ДТП договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності /поліс № АЕ/1950041. Згідно положень ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона /страховик/ зобов'язується у разі настання певної події/страхового випадку/виплатити другій стороні /страхувальникові/ або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму /страхову виплату/, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. З ч. 1 ст. 988 ЦК України, «Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором». Відповідно положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування/ для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою /страховим відшкодуванням/. Крім того, відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. (надалі - Закон) «обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». Згідно повідомлення ПАТ «Страхова компанія «Уніка» судом встановлено, що з боку особи, яка має право на страхове відшкодування, тобто позивача, не було подано страховику обов'язків пакет документів, передбачених ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву, до якої додаються довідки про ДТП, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності та інші документи, які мають відношення до даної ДТП завірені в установленому порядку. Згідно ст. 92, 93 вищевказаного Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого, а ліміт відповідності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих становить 100 000 грн. на одного потерпілого. Оцінкою та аналізом вищенаведених доказів в сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження належними допустимими доказами в справі факту нанесення 03.04.2013 року позивачу тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, за участю забезпеченого, а саме транспортний засіб «Renault Premium», реєстраційний номер [NUMBER], з напівпричепом-цистерною харчовою «Fauvet S-ЗТ-341», реєстраційний номер [NUMBER], застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Уніка» /Страховик/,чим заподіяна матеріальна та моральна шкода потерпілій, яка внаслідок довготривалого лікування із приводу одержаних під час ДТП тілесних ушкоджень та інвалідності не звернулась своєчасно із заявою на отримання страхового відшкодування до Страховика ПАТ «Страхова компанія «Уніка». Дослідженим в справі доказами, зокрема довідками ДП «Прикарпатзахідтранс» про дохід позивачки №08/4659 від 29.07.2013 року підтверджується середньомісячний заробіток позивачки 8 576,51 грн., довідками, виписки медичної карти стаціонарного хворого, епікризами, випискою історії хвороби стаціонарного хворого підтверджується перебування позивачки на стаціонарному лікуванні із 03.04.2013 року по 11.07.2013 року та встановлення їй 11.07.2013 року третьої групи інвалідності, довідкою про доходи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 04-11/697 від 07.02.2014 року підтверджується відшкодування підприємству виплачених позивачу за вказаний період квітня - липня 2013 року коштів по тимчасовій непрацездатності на суму 15 589,58 грн.. Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, суд вважає підтвердженим втрачений заробіток позивача за період її лікування із 03.04. по 11.07 2013 року, у зв'язку із страховим випадком травми внаслідок ДТА за участю забезпеченого транспорту, на загальну суму 18 716,46 грн. Статтею 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров»я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю. Таким чином, доводи позивача та надані позивачем докази про втрату заробітку у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності на загальну суму 18 716,46 грн. не спростовані запереченнями відповідача в справі, приймаються до уваги судом, як обґрунтовані, доведені доказами, такими що підлягають стягненню із Страховика - ПАТ «Страхова компанія «Уніка». Доводи Страховика про те, що позивач не зверталась у встановленому Законом порядку із заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «Страхова компанія «Уніка» не є підставою для відмови в задоволенні вимоги та позбавлення права одержання страхового відшкодування потерпілим в судовому порядку. Оцінкою досліджених зазначених вище доказів підтверджується факт заподіяння моральних страждань потерпілою позивачем внаслідок отримання нею під час дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, множинних ран на голові, забою головного мозку з крововиливами під тверду мозкову оболонку, переломів передньої стінки лівої гайморової пазухи та зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому виличної кістки зліва та перелому кісток носу, що спричинило довготривалі фізичні і моральні страждання, лікування та інвалідність, пов'язані із цим наслідки і зміни в житті суд, зо суд вважає доведеним і очевидним.. Водночас заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в частині розміру грошової компенсації такої шкоди вважаються позивачем частково доведені. Розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи надані докази з приводу глибини, тривалості характеру та обсягу душевних, фізичних і психічних страждань, немайнових втрат, та з урахуванням встановлених обставин стану здоров»я потерпілої, вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, суд вважає завищеним, доведеним частково на суму 40 000 грн. Саме така сума підлягає до стягнення на користь позивача в відшкодування моральної шкоди, як необхідна для відновлення її стану. З урахуванням доказів відшкодування позивачу моральної школи власником джерела підвищеної небезпеки, ФОП [PERSON], на суму 30 000 грн., що встановлено на підставі розписки позивача в матеріалах цивільного провадження, невідшкодованою залишається грошова компенсація моральної шкоди в розмірі 10 тисяч грн. Згідно ст. 21 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачається відшкодування Страховиком грошової суми моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Страховик відшкодовує потерпілому моральну шкоду в розмірі не більше 5 відсотків ліміту, визначеного з урахування п. 9.3 ст. 9 цього Закону, що сладає в грошовому виразі 5 000 грн. Позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування решти невідшкодованої моральної /немайнової/ шкоди 5 000 грн., відповідно до положень ст.ст.1167, 1187 ЦК України, правомірно закладені до відповідача [PERSON], як винуватця ДТП, та підлягають стягненню із відповідача в розмірі 5 000 грн. Судові витрати в мінімальному розмірі 229,40 грн., в силу ст.ст.79,88 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог покладаються на обох відповідачів. Витрати на правову допомогу покладаються в повному обсязі на відповідача [PERSON], як особи винної в заподіянні матеріальної, моральної шкоди, що стало підставою звернення позивача до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України,

Outcome: partial