overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності Сертифіката на право на земельну частку (пай). У заяві вона вказала, що 26 березня 2014 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 1,53 га на території Бичківської сільської ради Чортківського району, право власності на яку підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай), виданим на імя [PERSON]. Через розбіжності у прізвищі та імені спадкодавця в зазначеному документі заявниця не може оформити спадщину на земельну ділянку, що змусило її звернутись до суду. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримує, просить задовольнити. Від заінтересованої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішенні нотаріальна контора покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявниці, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 25 березня 2014 року в с. Бичківці Чортківського району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 166099. Згідно паспорта серії МС № 584702, який видано 7 грудня 1999 року Чортківським РВ управління МВС України в Тернопільській області 8 травня 1932 року в с. Скопів (Польща) народився [PERSON]. Згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 035455 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного господарства «Поділля» с. Бичківці Чортківського району розміром 1,53 га в умовних кадастрових одиницях. Довідкою № 83, виданою 21.08.2015 року ТзОВ «Агро-простір», підтверджується, що зазначений сертифікат дійсно видано на імя [PERSON] і зареєстровано 15 травня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 351. У відповідності з довідкою ТзОВ «Агро-простір» № 85 від 25.08.2015 року [PERSON] заключив договір оренди землі розміром 1,53 га від 15 березня 2013 року. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи те, що прізвище та імя спадкодавця зазначене в Сертифікаті на право на земельну частку (пай), не збігається з прізвищем, імям в паспорті та свідоцтві про смерть, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документа, і задоволення даної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Позивачка вказує на те, що 26 березня 1998 року вона придбала у відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі продажу, який був зареєстрований на ТБ «Нерухомість південь» за № 2021. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріального посвідчення договору сторони відмовились. На сьогоднішній день в зазначеній квартирі проживає її донька - відповідачка [PERSON], яка не визнає її, позивачки, право власності на квартиру, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Посилаючись на викладене, позивачка просила про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним та визнання за нею право власності на спірну квартиру. В судому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 26 березня 1998 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідач [PERSON] передав зазначену квартиру у власність позивачки, а остання прийняла нерухоме майно і сплатила за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано на Товарній біржі «Нерухомість Південь за № 2021 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном 26 березня 1998 року. Придбану за договором квартиру [ADDRESS] позивачка зареєструвала на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 17505) 17 квітня 1998 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно зі ст.ст. 328 та 655 ЦК України у позивачки [PERSON] виникло право власності квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, тому у визнанні права власності позивачки на зазначену квартиру в судовому порядку немає необхідності.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачка вказує на те, що її рідній сестрі [PERSON], яка померла 5 лютого 2015 року, належить квартира [ADDRESS], яку вона обміняла за договором міни від 29 січня 2002 року, укладеним з відповідачем. Договір міни зареєстрований Філією № 1 БН «Эдвайс-Консульт» 29 січня 2002 року за № 1547. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але нотаріально посвідчений договір не був. Після смерті сестри відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Вона є спадкоємицею [PERSON]. У звязку з необхідністю оформлення спадщини позивачка просила про визнання договору міни вказаної квартири дійсним. Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивачки та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував, визнав позов в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 29 січня 2002 року укладений письмовий договір міни нерухомого майна, зареєстрований філією № 1 БН «Эдвайс-Консульт» за № 1547, за яким [PERSON] обміняв квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким [PERSON] передав квартиру [ADDRESS] у власність [PERSON], а остання прийняла нерухоме майно, та, в свою чергу, передала у власність відповідача квартиру [ADDRESS]. Придбану за договором квартиру № 64 по вул. Китобоїв 2-А в м. Миколаєві [PERSON] 3 лютого 2002 року зареєструвала на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (№ 18249). 5 лютого 2015 року [PERSON] померла. Як слідує з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 5 травня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] заведено спадкову справу після її смерті. Позивачка є рідною сестрою та спадкоємицею [PERSON]. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 08 квітня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 51. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з квітня 2012 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння в сім'ї. Місце мешкання дитини визначене, спору щодо поділу майна немає. В зв'язку з цим [PERSON] просила про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу, проти надання строку на примирення заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 08 квітня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 51. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між подружжям, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 13 травня 1989 року у Воронівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 8. Проте сімейні відносини не склалися та з травня 2014 року припинені. Сторони не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння в сімї та негативна поведінка чоловіка. В зв'язку з цим [PERSON] просила про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки зі змісту заяви позивачки вбачається, що вона не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 13 травня 1989 року у Воронівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 8. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між подружжям, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 17 травня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 77. Мають спільну малолітню доньку Анастасію, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з липня 2015 року припинені. Сторони не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. Спорів щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна немає. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на примирення не погодилася. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, на примирення не погодився. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд з врахуванням положень ст. 174 ЦПК України, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 17 травня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 77. Мають спільну малолітню доньку Анастасію, [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені з липня 2015 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між подружжям, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 16 січня 1970 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові, взаєморозуміння, відповідач створив іншу сімю у 1998 році. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 січня 1970 року Ново-Мальтинською селищною радою Усольського району Іркутської області, актовий запис № 7, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату почуття любові, взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть, разом не проживають. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 23 липня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Валерію, [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 липня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 305, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка Османов, дружини [PERSON]. Стонони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку Валерію, [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату почуття взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 27 жовтня 2000 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку Альону, [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні характери, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 16 вересня 2015 року проти розірвання шлюбу заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, враховуючи пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району міста Миколаєва Миколаївської області, актовий запис № 518, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку Альону, [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні характери, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки, втрату почуття любові та взаємоповаги один до одного. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню. Що стосується посилань відповідача на відсутність його згоди на розірвання шлюбу, то згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 29 вересня 1990 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 вересня 1990 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 1475, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 29 серпня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, мають неповнолітню доньку Марію, [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 серпня 2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 782, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Сторони мають неповнолітню доньку Марію, [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через втрату взаєморозуміння, різні погляди на обовязки подружжя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved