Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

В провадженні Роменського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - виконавчий комітет Роменської міської ради як орган опіки та піклування, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визначення частки в праві спільної сумісної власності, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20 лютого 2019 року позовні вимоги були задоволені . 25 лютого 2019 року позивачка звернулася до суду з заявою про відшкодування судових витрат . Учасники справи в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в заяві до суду просив справу слухати без його участі та участі позивачки. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні заяви в зв'язку з відсутністю доказів фактичної сплати витрат на правову допомогу (прибутково-касовий ордер про внесення готівки, виписка з банківського рахунку про надходження готівки), справу слухати без його участі та участі відповідача. Від виконавчого комітету Роменської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. На підставі ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача подано: Угоду про надання правничої допомоги від 03.07.2018 р., укладену між адвокатом Меньком Д,Д. та [PERSON], згідно п. 4 якої гонорар «Адвоката» визначається за домовленістю сторін з розрахунку не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час закінчення провадження в справі за годину надання «Адвокатом» правничої допомоги з врахуванням необхідності ознайомлення з матеріалами справи, надання консультацій, визначення правової позиції в справі, підготовку її до розгляду, збір доказів, підготування процесуальних документів, тощо, представництва інтересів в суді, та попередньо визначається сторонами в розмірі 8000 грн(а.с. 42)., ордер № 12 від 18.07.18р. (а.с. 43), квитанцію № 57 від 03.07.2018 року , відповідно до якої адвокатом отримано від [PERSON] - 8000 гривень гонорару за надання правничої допомоги (а.с. 44) Під час судових дебатів сторона позивача підтримала вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу, і заявила, що будуть подані додаткові докази, що підтверджують розмір понесених витрат. 25 лютого 2019 року позивачка разом з заявою про відшкодування судових витрат надала детальний розрахунок розміру витрат на правнича допомогу, та акт приймання-передачі наданих послуг від 25.02.2019 р. (а.с. 138-139) . Даний розрахунок перевірено судом, зокрема встановлено, що адвокатом Меньком Д.Д. підготовлено позовну заяву (а.с.2-8), встановлено, що адвокат брав безпосередню участь в судових засіданнях по справі, загальний обсяг часу яких склав більш ніж 4 год. Сторона відповідача просила відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на відсутність, на їх думку, доказів фактичної сплати витрат на правову допомогу (прибутково-касовий ордер про внесення готівки, виписка з банківського рахунку про надходження готівки). Проте вказане спростовується наявною в матеріалах справи квитанцією про отримання адвокатом від [PERSON] оплати за правничу допомогу в сумі 8000 грн, яка чітко прописана в Угоді про надання правничої допомоги від 03.07.2018 р. Тому виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт по даній справі, витраченого ним часу, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та враховуючи принцип диспозитивності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню і з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі - 8000 грн.

Outcome: approved