Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

в позові вказано. що 21/12/2015 р. позивач набула у власність квартиру [ADDRESS], в квартирі зареєстровані відповідачі. Тому позивач просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 05/02/2016 р. зареєстровано свідоцтво про придбання нерухомого майна квартири [ADDRESS] за позивачкою. 05/02/2016 р. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна квартири [ADDRESS] позивачкою. Відповідно до довідки №02/02/470 в спірній квартирі зареєстровано відповідачів. В ст. 20 ЦК України вказано, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. В ст. 316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином припинення права власності на житло припиняє і право користування попереднього власника на відповідне житло та припиняє право членів його сім`ї, яке є похідним від речових прав попереднього власника. Отже позов обґрунтовано належними на те правовими підставами. Необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved