Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

в позовній заяві позивачка [PERSON] зазначає, що за її господарством в [ADDRESS] рахується земельна ділянка, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0, 5695 га, на яку її чоловіку [PERSON] 05.12.1997 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю. Після смерті чоловіка вказана земельна ділянка успадкована позивачкою, про що зроблено відповідний запис на зазначеному Державному акті, та видане свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до [PERSON] Однак, в цьому акті площа земельної ділянки не прив'язана до єдиної державної системи координат. З метою усунення цього недоліку позивачка звернулась до ПП «Геоінформатика», яке провело геодезичні зйомки на місцевості, у зв'язку з чим складено акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі. При цьому, як зазначає позивачка, зауважень з боку представників управління Держкомзему у Коломийському районі, землевпорядника Джурківської сільської ради та суміжних землекористувачів [PERSON] та відповідачки [PERSON] не було. На час вимірів між господаствами сторін знаходилась огорожа. Після вимірів позивачка поновила огорожу, замінивши дерев'яні стовпчики на металеві, та, встановивши шиферні плити замість проржавілої металевої сітки. Відповідачка допомагала здійснювати вказані роботи та жодних зауважень з її боку не було. Однак, в листопаді 2012 року відповідачка без згоди позивачки та відповідного дозволу спиляла металеві стовпчики, демонтувавши таким чином вказану огорожу. На прохання позивачки відновити огорожу відповідачка не реагує. Даний спір між сторонами розглядався Джурківською сільською радою. Так, 28.12.2012 року земельна комісія вказаної ради за участю сторін провела обстеження спірної межі. При обмірах земельних ділянок сторін за основу взято вищевказаний кадастровий план спірної земельної ділянки позивачки, виготовлений ПП «Геоінформатика» в 2011 році. В результаті проведення обмірів комісією встановлено, що позивачкою порушено межову лінію в сторону відповідачки [PERSON], а саме 0,80 м - вкінці земельної ділянки і 0,65 м - біля огорожі, чим збільшено площу власної ділянки. Вкінці забудови, але за межею своєї земельної ділянки, позивачкою поставлено паркан довжиною 6 метрів. 29.12.2012 році позивачці видано Державний акт на право власності на земельну ділянку нового на той час зразка з прив'язкою до державної системи координат та присвоєнням кадастрового номера. Згідно з цим Державним актом позивачці належить земельна ділянка площею 0,2118 га. Вказує позивачка і на те, що внаслідок вищезазначених самоуправних дій відповідачки позивачці створено значні незручності у здійсненні прав власника на спірну земельну ділянку. Тому позивачка просила відновити її право користування земельною ділянкою та відновити огорожу, яку відповідачка самовільно демонтувала шляхом спиляння металевих стовпчиків. В судовому засіданні 26.11.2014 року представник позивачки пояснив, що під час проведення призначеної в справі судової земельно-технічної експертизи встановлено, що під час спиляння відповідачкою металевих стовпчиків та демонтажу неправильно встановленої позивачкою огорожі, відповідачка самовільно захопила частину земельної ділянки позивачки загальною площею 12,77 кв.м. (як вказано у висновку вказаної екпспертизи). Це захоплення полягає в тому, що, спилюючи один із металевих стовпчиків, відповідачка змінила місце розташування трьох блоків, які стояли біля цього стовпчика, та виконували роль огорожі. Однак, позивачка погоджується із здійсненим нею перенесенням спірної огорожі на її ділянку із суміжної ділянки відповідачки, де раніше знаходилася вказана огорожа. Тому представник вважає, що право позивачки на користування спірною ділянкою та спірна огорожа відновлені. В зв'язку з цим він позовні вимоги не підтримує, однак, просить стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати, які складаються з витрат на залучення експерта в розмірі 3 000 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 229, 40 грн., про що 26.11.2014 року подав письмову заяву про уточнення позовних вимог. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що спірна огорожа перенесена позивачкою на її земельну ділянку із ділянки відповідачки. Це підтверджує те, що позивачка визнала, що до перенесення ця огорожа була встановлена з порушенням прав відповідачки. Сторона відповідачки вважає, що у висновку експерта безпідставно вказано, що відповідачка здійснила захоплення частини спірної земельної ділянки позивачки, оскільки під час проведення земельно-технічної експертизи цього не було встановлено, про що свідчать дані долучених до висновку фототаблиць. Тому відповідачка та її представник вважають, що вони не повинні відшкодовувати позивачці будь-які судові витрати і в задоволенні позову просять відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача просить даний спір вирішити згідно із законом. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що представник позивачки не підтримує позовні вимоги, оскільки в процесі проведення призначеної в справі земельно-технічної експертизи з'ясовано, що демонтована відповідачкою спірна огорожа була встановлена позивачкою не на належній їй спірній ділянці, а на суміжній земельній ділянці, якою користується відповідачка. Саме з цих підстав остання і заперечує позовні вимоги. Відповідно до правил ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вказані обставини також підтверджуються даними план-схеми та фототаблиць, які долучені до висновку зазначеної експертизи від 17.09.2014 року (а.с.74-79). Тому суд вважає безпідставними вказані в даному висновку твердження експерта про те, що відповідачка захопила частину спірної земельної ділянки позивачки площею 12, 77 кв.м. Відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Однак, в судовому засіданні встановлено, що після пред'явлення даного позову відповідачка не вчиняла жодних діянь, про зобов'язання вчинення яких просила позивачка в позовній заяві, а представник позивачки не підтримує позовні вимоги з інших, не пов'язаних з поведінкою відповідачки, підстав. Тому відсутні будь-які обставини, які б свідчили про повне чи часткове задоволення відповідачкою позовних вимог, внаслідок чого не підлягають стягненню з відповідачки понесені позивачкою судові витрати . Відповідно до правил ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Однак, позивачка та її представник вказаних вимог закону не виконали. Тому суд вважає позовні вимоги безпідставними і саме в зв'язку з цим в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed