Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики, а саме основний борг у розмірі 29 377 880 грн. 40 коп., проценти за користування позикою у розмірі 11 751 152 та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 20 березня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до вказаного Договору позики [PERSON] отримав від позивача в борг як позику суму 2 500 000 доларів США, що на момент передачі склало 20 000 000 грн. за курсом гривні до долара США, встановленого Національним банком України. Передача грошових сум 01.12.2013 року була оформлена актом приймання - передачі грошових коштів. Згідно п. 1.3 Договору позики позичальник зобов'язується, окрім повернення повної суми позики також виплати позикодавцеві винагороду за користування позикою не пізніше 01 грудня 2013 року із розрахунку 10% суми позики в 1 рік, але не менш ніж за 4 року, тобто не менше 40% від суми позики. Таким чином, згідно умов Договору позики [PERSON] зобов'язаний виплатите позивачу проценти за користування позикою (винагороду) у сумі 1 000 000 доларів США. Відповідно до ст. 2 Договору позики виконання зобов'язань Позичальника забезпечується Порукою, яка оформлюється письмово в вигляді Договору поруки. Поручителем за цим Договором позики є [PERSON]. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] не є громадянами України, а є громадянами Російської Федерації та постійно там проживає, правові відносини позики за договором від 20.03.2009 року між позивачем та відповідачами є приватноправовими відносинами з іноземним елементом, тому за угодою сторін застосовується матеріальне право України та підсудний судам України. Відповідно до п. 5.1 Договору позики цей Договір укладений у відповідності до законів держави України і до нього застосовується матеріальне право України. Позивач зазначив, що він неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернути кошти, але на них не відреагували. Таким чином, на день подання позову заборгованість Відповідача у гривнях становить 41 129 032 грн. У зв'язку з чим, відповідачі своїх зобов'язань не виконали, тому позивач звернувся з позовом до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх, посилаючись на підстави, які зазначені у позовній заяві, а також зазначила, що згідно п. 2.4 договору позики, місцем виконання зобов'язання за даним договором є місце проживання кредитора, а саме: [ADDRESS], тому дана справа підсудна Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровськ як за місцем виконання даного договору. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позивні вимоги визнав повністю, зазначивши що відповідач дійсно брав кошти у розмірі зазначеному позивачем та мав за договором обов'язок повернути їх до 01.12.2013 року, але у зв'язку з тяжким становищем на даний час не має такої можливості. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позивні вимоги визнав повністю, зазначивши що відповідачка дійсно підписувала договір поруки та поручалася за свого чоловіка за отримані ним кошти, які він був зобов'язаний за договором повернути до 01.12.2013 року. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як встановлено в судовому засіданні, 20 березня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, згідно якого [PERSON] надав у позику грошові кошти у розмірі 2 500 000 доларів США, а [PERSON] отримав дані кошти та зобов'язався повернути отриману суму грошей у строк до 01.12.2013 року (а.с.13). Відповідно до Договору позики від 20.03.2009 року, п. 3.5 передбачено, що місцем виконання зобов'язань Позичальником за цим Договором є місце проживання Позикодавця, а саме: [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідно до п. 8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Факт передачі [PERSON] грошових коштів [PERSON] в розмірі 2 500 000 доларів США підтверджується Актом прийому - передачі грошових коштів до Договору позики від 20.03.2009 року (а.с.17), а також факт отримання грошових коштів відповідачем [PERSON] підтверджено поясненнями у судовому засіданні представника відповідача. У відповідності до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до п. п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору позики від 20.03.2009 року поручителем даного Договору є [PERSON], яка зобов'язується нести солідарну відповідальність з Позичальником перед Позикодавцем за часткове чи повне невиконання Позичальника своїх зобов'язань по даному Договору позики. (а.с.13). Відповідачі є громадянами Російської Федерації - [PERSON], що підтверджується паспортом виданий Відділенням по району Чертаново Південне ОУФМС Росії по місту Москва 29.11.2007 року (а.с.11) та [PERSON] - паспортом [NUMBER] виданий Відділенням по району Чертаново південне ОУФМС Росії по м. Москва у ЮАО (а.с.12). Відповідно до п. 6.1 Договору позики даний Договір укладений у відповідності до законів держави Україна і до нього застосовується матеріальне право держави Україна (а.с.13-14). Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки у судовому засіданні підтверджено факт отримання грошових коштів [PERSON] у сумі 2 500 000 доларів США, та поруку за договором позики [PERSON], а до теперішнього часу відповідач в повному обсязі кошти позивачу не повернув, тобто порушив умови укладеного договору, суд прийшов до висновку що даний позов в частині стягнення суми позики солідарно з відповідачів підлягає задоволенню у повному обсязі. Станом на час розгляду справи, а саме на 03 вересня 2014 року, основний борг відповідачки складає - 2 500 000 доларів США. На день розгляду справи курс 100 доларів США встановлений Національним Банком України становить 1 253,10 грн., тому 1253,10/100 х 2 500 000 = 31 327 500 грн. Таким чином сума основного боргу складає 31 327 500 грн., але позивач просить стягнути грошові кошти за основною сумою боргу у розмірі 29 377 880 грн. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тобто з відповідачів слід стягнути солідарно грошові кошти за основною сумою боргу у розмірі 29 377 880 грн. Що стосується позовних вимог щодо солідарного стягнення з відповідачів процентів за користування позикою у розмірі 11 751 152 грн., то дані вимоги також підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п. 1.3 договору позики, позичальник зобов'язується не пізніше 01.12.2013 року повернути позикодавцю суму позики еквівалентну 2 500 000 дол. США, а також сплатити винагороду за користування позикою у розмірі 10 % від суми займу у рік, але не менш ніж чим за чотири роки, тобто не менш ніж 40 % від суми займу. Станом на час розгляду справи, а саме на 03 вересня 2014 року, 40 % від суми займу складає 1 000 000 дол. США. На день розгляду справи курс 100 доларів США встановлений Національним Банком України становить 1 253,10 грн., тому 1253,10/100 х 1 000 000 = 12 531 000 грн. Таким чином сума процентів за користування позикою складає 12 531 000 грн., але позивач просить стягнути суму процентів за користування позикою у розмірі 11 751 152 грн. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то позов повинен бути задоволений в межах заявлених вимог, тобто з відповідачів слід стягнути солідарно суму процентів за користування позикою у розмірі 11 751 152 грн. Так, загальна сума яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає: основана сума боргу 29 377 880 грн. + сума процентів за користування позикою 11 751 152 грн., а всього 41 129 032 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнуто у рівних частках сплачений судовий збір по справі у розмірі по 1 827 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved