Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, стягнення майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позову та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача вказувала, що 31 серпня 2007 року між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON] - з іншої сторони, було укладено угоду купівлі-продажу, відповідно до умов якої [PERSON] передала [PERSON] та [PERSON] грошову суму у розмірі 465000,00 доларів США, а останні в свою чергу - зобов'язались передати у власність [PERSON] нежилі складські приміщення [NUMBER] на площадці Комунтранса на території ТОВ «Промтоварний ринок» на сьомому кілометрі Овідіопольської дороги. Але як свідчила сторона позивача, [PERSON] та [PERSON] не виконали відповідного зобов'язання, у зв'язку з чим [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, в якому просила визнати недійсною угоду купівлі-продажу від 31 серпня 2007 року, стягнути з [PERSON] та [PERSON] суму майнової шкоди у розмірі 2371500,00 гривень та суму моральної шкоди в розмірі 50000,00 гривень. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі, але брала участь у судових засіданнях по справі, заявлені вимоги підтримувала, у зв'язку з чим суд вбачає доцільним розглянути заявлений позов по суті заявлених вимог. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, але від особи надійшла заява про заперечення проти заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, але від особи надійшла заява про заперечення проти заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого позову - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 19 серпня 2007 року між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, було укладено договір, відповідно до умов якої [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 130000,00 доларів США для купівлі об'єкту нерухомості: склад [NUMBER], площадка Комунтранса. Сторони не встановили строку повернення суми грошей, визначених як «позика» (п.3 договору), але встановили, що у випадку невиконання відповідного договору купівлі-продажу, гроші підлягають поверненню (п.4 договору). Як свідчить розписка від 22 серпня 2007 року, [PERSON] передала [PERSON] грошову суму в розмірі 335000,00 доларів США як залишок вартості складу [NUMBER]. 31 серпня 2007 року між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, було укладено угоду про надання консультаційних послуг з оформлення об'єктів нерухомості «купівлі-продажу», відповідно до умов якої [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі 1000,00 доларів США, а остання в свою чергу - зобов'язалась здійснити комплекс заходів, спрямованих на виконання об'єму послуг для пошуку об'єкта нерухомості: СТРП-5 склад. Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, судом зазначається, що згідно ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Ураховуючи сутність заявлених вимог суд зазначає, що згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В силу ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак суд вбачає, що в даному випадку між сторонами склались правовідносини не з купівлі-продажу, як заявлено стороною позивача, а такі, що містять ознаки доручення - в частині отримання [PERSON] та [PERSON] грошових коштів від [PERSON] для придбання об'єкту нерухомості, та надання послуг - в частині зобов'язання [PERSON] надати консультаційні послуги з пошуку об'єкту нерухомості для придбання. Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Як регламентує ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Аналіз матеріалів свідчить, що договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна, оговореного сторонами правочинів, укладений не був. Обставини укладення вказаних угод та правомірність дій зокрема [PERSON] та [PERSON] тривалий час перевірялись правоохоронними органами в рамках кримінальної справи, порушеної у відношенні [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України. Однак до теперішнього часу кримінальне провадження не розслідуване, як свідчить лист СВ Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області від 16 жовтня 2015 року, 05 травня 2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №12012170020000089 зупинене на підставі ст. 280 ч.1 п.2 КПК України у зв'язку із оголошенням у міжнародний розшук громадянина [PERSON] Відомості про завершення досудового розслідування та притягнення винних осіб до відповідальності відсутні. Одною з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ч.1 п.3 ЦК України). В силу ст. 627 ч.1 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Проте як чітко зобов'язує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В процесі розгляду даної цивільної справи суд встановив, що договір купівлі-продажу, на чому наполягає сторона позивача, - не укладався, тому відсутні правові підстави для задоволення такої вимоги. У зв'язку із висновком суду про відмову у задоволенні базової вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним, відсутні підстави і для задоволення похідних вимог сторони про стягнення збитків, спричинених укладенням недійсного правочину, та відшкодування моральної шкоди. Однак при цьому суд вбачає доцільним роз'яснити стороні позивача, що відмова у задоволенні даного позову не позбавляє особу права на звернення до суду з приводу повернення сплачених грошових коштів у зв'язку із невиконанням сторонами передбачених зобов'язань в порядку, що визначений ЦПК України.

Outcome: dismissed