Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В серпні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики в загальному розмірі 26 575 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 19.02.2014 року відповідач взяв у нього в борг 20000 грн. і зобов'язався повернути їх. 19.02.2014 року відповідач взяв у нього в борг 3575 грн і зобов'язався повернути їх до 20.02.2014 року. 13.12.2013 року відповідач взяв у нього в борг 3000 грн. і зобов'язався повернути їх до 13.04.2014 року. На підтвердження боргу відповідачем власноручно були написані розписки. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виникли відносини, відповідно до умов яких останній отримав в борг грошові кошти в загальній сумі 26575 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 20 лютого 2014 року та по іншій розписці до 13 квітня 2014 року. На підтвердження цих умов особисто відповідачем [PERSON] були написані розписки від 13 грудня 2013 року (а.с. 3), від 19 лютого 2014 року (а.с.4,5). Проте відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та не повернув визначену суму грошових коштів у визначений строк. Згідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а знаходження розписки у позикодавця свідчить, згідно ст. 1047 ЦК України, про невиконання зобов'язання боржником у повному обсязі. Статтею 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Письмових доказів, які б свідчили про неотримання грошових коштів від позивача, відповідач суду не надав. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні зобов'язання, які відповідач порушив, а саме не повернув позивачу обумовлену суму, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми боргу по договору позики обґрунтовані та на підставі ст. 526 ЦК України підлягають задоволенню. Загальна сума боргу відповідача [PERSON], яка підлягає стягненню з нього становить 26575 гривень. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved