Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа СГІРФО Шевченківського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому та його батькам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 07.03.2003 року серія САА № 454336 загальною площею 41,40 кв.м., житлова площа 29,20 кв.м. Після смерті батьків - [PERSON], [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкував по 1\\3 (одній третій) частці в квартирі [ADDRESS], що на праві спільної сумісної власності належали батькам. 09 вересня 2010 року в належну на праві власності квартиру [ADDRESS] зареєстрував свою дружину - [PERSON] та сина - [PERSON]. 08.11.2010 року відповідно до договору дарування від 08 листопада 2010 року [PERSON] подарував 1\\3 частку квартири [ADDRESS] своєму сину - [PERSON]. З часу реєстрації відповідачів у вказаній квартирі та укладення договору дарування, відповідачі в квартирі не проживали та до теперішнього часу не проживають, оскільки з кінця 2010 року виїхали закордон до [PERSON] на постійне місце проживання. Факт не проживання відповідачів у вказаній квартирі зафіксовано у акті № 642 ЛКП «Збоїще-408». 21 серпня 2014 року [PERSON] перебуваючи з коротким візитом в Україні оформиву нотаріуса довіреність якою уповноваживпозивача бути представником з питань продажу належної йому за договором дарування 1\\3 частки квартири №16 вбудинку№27 по вулиці Волинська у місті Львові, а також зняти з реєстрації. Крім цього, колишня дружина - [PERSON], яка в [PERSON] 25.09.2012 року оформила розлучення, перебуваючи також з коротким візитом в Україні оформила у нотаріуса довіреність, за якою уповноважила [PERSON] бути її представником з питань зняття її в квартирі [ADDRESS]. 28.02.2015 року [PERSON] від свого імені та від імені сина [PERSON] згідно довіреності від 22.08.2014 року уклав договір купівлі- продажу 114/300 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS], а саме 100/300 часток належних на праві власності за договором дарування [PERSON] та 14/300 часток у праві власності на квартиру які належали позивачу. Зазначає, що оскільки квартира продана не в цілому, обов'язковою умовою договору купівлі продажу є yклaдення між продавцями та покупцем договору поділу зазначеної квартири, за яким виникне право власності на утворені нові приміщення, як на окремі об'єкти нерухомого майна. Як власник новоутвореного майна має намір в подальшому укласти договір купівлі продажу, однак вимогою майбутнього нового покупця, а також покупця за договором від 28.02.2015 року є обовязкове зняття з реєстраційного обліку осіб, які зареєстровані у квартирі. Будучи уповноваженим [PERSON] та [PERSON] на підставі виданої довіреності, звернувся у паспортний стіл для зняття відповідачів з реєстраційного обліку, однак було відмовлено, оскільки необхідна наявність особи яку знімають з обліку та її паспорт громадянина України, для здійснення необхідної відмітки про зняття з реєстраційного обліку. Для вирішення даного питання було запропоновано звернутися до суду. Просив суд [PERSON] та [PERSON] Володимировичавизнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], та зняти з їх реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення у пресі, заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Представник третьої особи СГІРФО Шевченківського РВ ЛМУ УМВС у Львівській області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення про отримання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував протии розгляду справи у заочному порядку, про що надав суду відповідну заяву. Судом в межах заявлених позовних вимог встановлені обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру від 07.03.2003 року серія САА № 454336 на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON] і [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.8). Після смерті [PERSON], померлого 21 березня 2003 року відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 жовтня 2003 року, [PERSON] успадкував 1/3 частку у квартирі [ADDRESS] (а.с.12) та в установленому порядку оформив спадщину згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2003 року (а.с.9). З довідки Шевченківської рай адміністрації відділу житлового господарства № 1063 від 23.02.2015 року вбачається, що у вказаній квартирі з 09.09.2010 року зареєстровані дружина [PERSON], [INFO] та співвласник син - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до договору дарування від 08 листопада 2010 року [PERSON] подарував 1\\3 частку квартири [ADDRESS] своєму сину - [PERSON] (а.с.6). Відповідно до договору купівлі продажу від 28.02.2015 року [PERSON] від свого імені та від імені сина [PERSON] згідно довіреності від 22.08.2014 року уклав з [PERSON] договір купівлі- продажу 114/300 часток у праві власності на квартиру [ADDRESS], а саме 100/300 часток належних на праві власності за договором дарування [PERSON] та 14/300 часток у праві власності на квартиру які належали позивачу (а.с.5). Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] 20 січня 2015 року надала довіреність [PERSON] бути її представником з питань зняття з реєстраційного обліку (а.с.13), та [PERSON] 22 серпня 2014 року надав довіреність [PERSON] бути його представником з питань продажу належної йому підставі договору дарування 1/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно перекладу рішення суду [PERSON] від 25 вересня 2012 року шлюб розірвано(а.с.18-20). Відповідно до договору поділу нерухомого майна від 13 березня 2015 року уклали договір про що 186/300 часток у праві спільної часткової власності у квартирі [ADDRESS] належать [PERSON] та 114/300 тієї ж самої квартири належать [PERSON] (а.с. 29). Як вбачається з акту затвердженого директором ЛКП «Збоіща - 408»№ 642 від 23.02.2015 року в квартирі [ADDRESS] з 2010 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON], але не проживають. В судовому засіданні у якості свідка була допитана [PERSON], що є сусідкою з квартири № 27, яка пояснила суду, що відповідачі зі слів [PERSON] виїхали до [PERSON] на постійне проживання, Кристинувона бачила в останнє на похоронах [PERSON] приблизно у 2009 році, а сина [PERSON] не бачила зовсім ніколи. Згідно ст. ст. 10, ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як встановлено судом, підтверджено відповідними правовстановлюючими документами та не ким не оспорюється, позивач [PERSON] є власником частки квартири [ADDRESS]. Його син [PERSON], також мав частку у праві власності, яка з часом була відчужена за договором купівлі продажу. Відповідно до ч.4 ст.156, ч.2 ст.64 Житлового кодексу України до членів сімї власника будинку (квартири) належить дружина власника, їх діти і батьки. [PERSON] на законних підставах, як дружина (члена сімї) власника була зареєстрована у вказаній квартирі. Шлюб було припинено, з реєстраційного обліку не знята. Але позивач у своєму позові посилається що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, саме з підстав визначених у ст. 72 Житлового кодексу України, як члени сімї наймача. Отже квартира [ADDRESS] належить до приватного житлового фонду, а не державного чи громадського житлового фонду, а тому положення ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України на спірні правовідносини не поширюються і їх не регулюють. У статті 405 ЦК України йдеться про право членів сімї власника, які проживають разом з ним, на користування житлом, і передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач під час розгляду справи не заявляв клопотань про зміну підстав заявленого позову. Суд на власний розсуд не може змінювати підстави позову та відповідно до вимог ст.. 11 ЦК України розглядає цивільні справив межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно зі ст. ст. 15, 16, 386, ЦК України власник майна має право звернутись до суду з позовом про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів, осіб. Входячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Тому в даному випадку власник повинен звертатися до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні правом власності, а не про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку, що правова підстава заявленого [PERSON] позову для визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, до спірних правовідносин не може бути застосована в якості належного способу захисту права [PERSON], як власника та як нового власника квартири (майна). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed