Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги до початку судового розгляду збільшив. Суду пояснив, що його довірителька перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2011 року, від якого мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у її довірительки та відповідача не склалось. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Позивач переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Відповідач своєю протиправною поведінкою негативно впливає на психічний стан позивачки та спільного малолітнього сина сторін. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, за період окремого проживання (понад чотири місяці) відповідач надав позивачу кошти на утримання сина в розмірі 400,00 грн. та незначну кількість предметів одягу, що є явно недостатнім про забезпечення прожиткового мінімуму дитини. Відповідач на даний час офіційно не працює, хоча працездатний, інших осіб на утриманні немає. Тому остаточно просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; визначити місце проживання малолітнього сина сторін з позивачкою; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмір по 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітнього сина сторін визнали та не заперечили проти їх задоволенні. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів відповідач визнав частково та пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі половини прожиткового мінімуму дитини відповідного віку посилаючись на ті обставини, що він на даний час не працює, а заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2011 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №066308 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 27 травня 2011 року з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 травня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2011 року травня місяця 27 числа зроблено відповідний актовий запис за №511. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №201570 виданим 24 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився 18 жовтня 2013 року в м.Рівне, про що 24 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис №2789. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від надання терміну для примирення представник позивача в судовому засіданні відмовився. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, та те, що протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувалось, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Від надання терміну для примирення представник позивача в судовому засіданні відмовився, перспектив для збереження сімї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки в судовому засіданні не надійшло заперечень від відповідача з приводу того, що після розірвання шлюбу малолітній син сторін буде проживати з матірю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», установлено у 2016 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 травня 1228 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання сина, не приймає участь у його утриманні та вихованні, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що в судовому засіданні позивачем та її представником не подано належних та допустимих доказів того, що відповідач спроможний сплачувати заявлений позивачем розмір аліментів, крім того суд враховує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі по 614,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду за позовну вимоги про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн. згідно квитанції від 01 вересня 2016 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved