Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Рішенням суду від 20.03.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено у повному обсязі. Тягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені додаткові витрат на утримання дітей в розмірі 33\~434,62 грн. (тридцять три тисячі чотириста тридцять чотири грн. 62 коп.), а також 704, 80 грн. судових витрат. Позивач [PERSON] у травні 2019 року подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої просить стягнути на її користь витрати пов`язані із наданням правової допомоги в розмірі 22\~700, 00 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вирішуючи заяву по суті, суд вказує на таке. Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду від 20.03.2019 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на утримання дітей, питання щодо розподілу судових витрат вирішено частково. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відшкодування понесених судових витрат позивачу у зв`язку з задоволенням позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. За змістом п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статі 30 Закону України «Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи містять довіреність Кузьменко Т.Ю [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] та додаткову угоду № 2 від 26 березня 2018 року до договору про надання юридичних послуг від 30.01.2017 року, відповідно до якої замовником є [PERSON] , а виконавцем є ТОВ «ЛО НЕТ». Крім того матеріали справи містять акт приймання-передачі наданих послуг від 25 січня 2019 року до договору про надання юридичних послуг від 30.01.2017 року, відповідно до якого виконавець ТОВ «ЛО НЕТ» надав, а замовник [PERSON] отримала послуги в порядку, в строк та на умовах встановлених договором на суму 19\~800, 00 грн. Однак позивачем та її представником не було надано договору про надання правової допомоги, відповідно до умов якого було надано послуги з правової допомоги. Матеріали справи містять акт № 1G здачі-прийомки виконаних робі (послуг) складений 19 вересня 2018 року, відповідно до якого ФОП « [PERSON] » надано [PERSON] послуги з перекладу та засвідчення документів на суму 2900, 00 грн. На підтвердження сплати вказаних коштів на користь виконавця позивачем надано копію квитанції № 0.0.1138012098.1 від 19.09.2018 року в сумі 2\~900, 00 грн. Враховуючи встановлені обставини, в межах наданих доказів, суд вважає, що стороною позивача не доведено належними доказами понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 19\~800, 00 грн. оскільки матеріали справи не містять жодних належних доказів наявності договірних відносин щодо надання правової допомоги між позивачем та ТОВ « ЛО НЕТ» на користь якого позивачем було сплачено грошові кошти. Таким чином, встановивши, що у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст.77,78 ЦПК України, докази на підтвердження факту надання та тривалості надання правової допомоги, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги щодо стягнення витрат за надання правової допомоги. Разом з тим підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з оплатою послуг перекладача в розмірі 2\~900, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial