Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльського міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2002 року. Від шлюбу мають спільну дитину, доньку - [PERSON] [INFO].02.02.2009 року шлюб між ними було розірвано та за рішенням суду з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини. Зазначає, що відповідач з січня 2009 року покинув родину та з того часу по теперішній день дитиною не цікавиться, не приймає участі у її вихованні матеріально не допомагає., не цікавиться ні станом здоров'я дитини ні її розвитком. Аліменти за рішенням суду не сплачує.Згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої донки [PERSON]. Таким чином, позивач вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та наполягала на їх задоволені. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради в судовому засідання також позов підтримала, не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши сторони, що приймали участь у розгляді справи і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про народження є батьком малолітньої : [PERSON], [INFO]. Як вбачається з довідки виданої головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області від 16.06.2016 року № В-1/20 борг по сплаті аліментів [PERSON] станом на 31.05.2016 року складає 21161, 27 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] від 20.01.2017 року [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON]. З 2009 року малолітня [PERSON] перебуває на повному утриманні матері. Всі питання щодо виховання, навчання та лікування дитини вирішується матір'ю, без участі на підтримки батька. Батько дитини [PERSON] самоусунувся від виховання доньки не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не надає дитині доступу до культури та інших духовних цінностей, жодного разу не зателефонував доньці, не поцікавився її здоров'ям, аліменти не сплачує. [PERSON] 16 січня 2016 року написав заяву, у якій надав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради вважає за доцільне та таке, що відповідатиме інтересам дитини позбавлення батька [PERSON] у відношенні до малолітньої [PERSON] батьківських прав. За таких обставин, суд вважає, що відповідач дійсно не виконує свої батьківські обов'язки, оскільки не приділяє увагу вихованню дитини, не здійснює належний догляд та контроль, не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, не забезпечує їх необхідним харчуванням, не цікавиться здоров'ям, не створює умови для належного проживання та виховання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльського міської ради про позбавлення батьківських прав слід задовольнити, так як позбавлення її батьківських прав є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.

Outcome: approved