Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, третя особа - приватний нотаріус Магдалинівського РНО [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 18 грудня 2017 року між нею та [PERSON] була укладена усна домовленість стосовно купівлі-продажу житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Бузівка, вул. Берегова, 18. Зі слів [PERSON] для підготовки документів до нотаріального для підготовки документів до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу необхідно було деякий час (приблизно місяць - два) та кошти, які у [PERSON] були відсутні. Тому 18.12.2017 року між позивачем та [PERSON] відбулась домовленість стосовно передачі позивачем йому коштів за житловий будинок в рахунок купівлі-продажу будинку та зі сторони [PERSON] було зобов'язання стосовно подальшої підготовки документів для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Передача коштів відбулась при свідках [PERSON], [PERSON], [PERSON], про що складено розписку. Після передачі коштів для ведення догляду за будинком та сплати комунальних платежів [PERSON] були передані позивачеві ключі від житлового будинку та документи на будинок. Після отримання ключів від будинку та документів, позивач відразу ж почала вести домашнє господарство та проживати у спірному будинку, сплачуючи всі необхідні платежі. У березні 2018 року комунальними службами було виявлено розбіжності у правовстановлюючих документах на будинок, а саме - з наявних у позивача документів вбачається, що власником житлового будинку є [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.07.1982 року, право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано, відповідно до довідки Бузівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області власником є [PERSON], яка була співмешканкою [PERSON], а відповідно до розписки від 24.07.2016 р. (07.10.2016 р.) від імені [PERSON] стосовно продажу спірного будинку [PERSON], яка є співмешканкою відповідача [PERSON] Зі слів працівників Бузівської сільської ради та сусідів позивач дізналась, що [PERSON] дійсно виїхав зі спірного будинку до іншої місцевості і згодом помер, а спадкоємицею його майна є його донька відповідач [PERSON] Зі слів [PERSON], що дійсно відкрито спадкову справу після смерті свого батька -[PERSON] та вона отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Стосовно житлового будинку пояснила наступне: її батьком був проданий житловий будинок ще за життя, тому будь-якого відношення до спірного будинку вона не має. Через викладені обставини відповідач [PERSON] не має змоги підготувати необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку та я не можу повноцінно набути право власності на житловий будинок. Зі слів відповідачів земельна ділянка, на якій знаходиться спірний житловий будинок за адресою: с. Бузівка, вул. Берегова, 18 Магдалинівського району Дніпропетровської області не приватизована, проте жодних документів він самостійно взяти не може (оскільки позивач не є власником вказаного житла). Будинок сторонами було оцінено в 28\~000 грн., і вказана сума 18 грудня 2017 року була передана позивачем відповідачеві [PERSON], про що свідчить його розписка, але не виконав своєї обіцянки стосовно нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] є донькою власника будинку за правовстановлюючим документом і була свідком вказаних вище подій. Окрім цього після передачі коштів за купівлю-продаж нерухомого майна забрала до себе відповідача [PERSON] до постійного місця проживання у м. Перещепине. На неодноразові звернення стосовно нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачі мають постійні відмовки та ухиляються від виконання свого зобов'язання за угодою. На теперішній час [PERSON], який є батьком відповідача [PERSON] помер 25 червня 2014 року. Єдиним спадкоємцем, що прийняв після його смерті спадщину, є відповідач [PERSON], яка прийняла спадщину та частково оформила свої спадкові права. Проте на неодноразові звернення стосовно оформлення нотаріального договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачі ухиляються від посвідчення нашої угоди у нотаріуса, посилаючись на погане самопочуття та відсутність коштів через своє скрутне матеріальне становище. Вартість житлового будинку і земельної ділянки була сторонами узгоджена, позивач повністю виконала своє зобов'язання, передала відповідну суму грошей, а відповідачами передано ключі на цей будинок разом відповідними документами, де позивач і проживає без реєстрації з грудня 2017 року, але відповідним чином оформити своє право власності та зареєструвати своє місце проживання за адресою свого місця проживання не має змоги через ухиляння відповідачів від нотаріального посвідчення договору. У звязку із наведеним, позивач звертається до суду та прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с.Бузівка, вул. Берегова, 8, укладений 18 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] та визнати право власності на домоволодіння. Ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року \~ залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявилася, представником позивача до суду надано заяву, в якій вона прохає розглянути справу без їхньої участі. Раніше в судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися надавши до суду заяви, в яких прохали розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги визнають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, представником відповідача до суду надано заяву, в якій він прохає розглянути справу без їхньої участі. Раніше в судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову, зазначивши, що житловий будинок, який належав померлому батьку позивача вона продала відповідачеві [PERSON], однак не посвідчувала договір купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] проживав разом з [PERSON], однак не був власником будинку та вона не повідомлялася про продаж цього будинку позивачеві. Третя особа в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Бузівка, вул. Берегова, 18, не зареєстровано у відповідності до вимог законодавства. Згідно довідки Бузівської\~сільської ради\~Магдалинівського району\~Дніпропетровської області\~власником житлового\~будинку є\~[PERSON] (а. с. 17, 20). 18 грудня 2017 року між позивачем та [PERSON] була укладена угода стосовно купівлі-продажу будинку за адресою: Дніпропетровська область, Магдалинівський район, с. Бузівка, вул. Берегова, 18. Будинок сторонами було оцінено в 28\~000 грн., та вказана сума була передана позивачем відповідачеві [PERSON], про що свідчить розписка (а. с. 18). Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до\~ п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України\~ № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Як вбачається з пояснень представника позивача, у [PERSON] немає можливості нотаріального завірення договору купівлі-продажу, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлені обставини неможливості здійснення [PERSON] нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, у звязку із тим, що він не є власником житлового будинку, однак вказані обставини не можуть свідчити про безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обовязковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України. Оскільки відсутні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, у звязку із чим відсутні підстави для визнання права власності на житловий будинок, тому суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні вимог.

Outcome: dismissed