Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дочка [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком, та яка на даний час, перебуває на утриманні матері проживаючи з нею. Разом з тим, безпосередньо відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/2 від частки його заробітку (доходу) щомісячно з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити із викладених в ньому підстав, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини. Разом з тим, [PERSON] повідомила, що стан здоровя її доньки нормальний, сама вона офіційно працює в районній лікарні, де отримує заробітну плату в розмірі не менше 1700 грн. на місяць, на даний час проживає в квартирі батьків, тому самостійно житла не винаймає. Також, позивач визнала той факт, що з часу окремого проживання з відповідачем [PERSON] останній передав їй коштів для утримання доньки та сплатив за дитячій садочок кошти, що в загальному перевищують 1 000 грн. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 460 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, пояснивши при цьому, що він офіційно працює в органах пожежної безпеки отримуючи заробітну плату в розмірі 3\~400 грн. та з часу їхнього окремого проживання з [PERSON] з травня поточного року надає останній помірну матеріальну допомогу на утримання дитини, що вже перевищила 1000 грн. та здійснює інші поточні покупки для неї. Крім того, [PERSON] підтвердив нормальний стан свого здоровя та відсутність на своєму забезпеченні інших утриманців. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.07.2011 року, в якому народилася дочка [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини, згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії І-БВ № 207278 є відповідач, тому він, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом. При визначенні розміру аліментів в даній справі судом враховуються стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, беруться до уваги наведені позивачкою в обґрунтування позову доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дитини, а також наведені відповідачем доводи про надання помірної матеріальної допомоги на утримання вказаної дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Так, згідно положень ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби, проте в матеріалах справи такі відомості відносно неповнолітньої дитини сторін відсутні. Як вбачається з довідки КП «Деражнянська ЖЕК № 1» № 1013 від 02.08.2016 року, [PERSON] та її дочка [PERSON], батько позивачки [PERSON] та її мати [PERSON] зареєстровані та проживають разом [INFO], отже неповнолітня дитина перебуває на спільному утриманні вказаних осіб, потребує матеріальної допомоги, проте ніяк не в розмірі заявленому позивачкою, оскільки сплата половини доходу в якості аліментів поставить у скрутне матеріальне становище самого платника аліментів, що суперечить завданням цивільного судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення цивільних справ, закріпленим в с. 1 ЦПК України. В свою чергу, Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу віком до 6 років в рахунку на місяць в період з 01.05.2016 року до 30.11.2016 року в сумі 1228 грн. Водночас, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (крім визначення розмір аліментів в твердій грошовій сумі), тобто, повинен перевищувати 368,4 грн. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать лише про часткову можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу своїй дитині, оскільки при відсутності даних про його поганий стан здоровя, який би перешкоджав йому у виконанні батьківських обовязків щодо його малолітньої дочки [PERSON], з пояснень сторін все ж вбачається часткове матеріальне забезпечення малолітньої дочки [PERSON] з боку відповідача, тому суд приходить до висновку про можливість визначення та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його дитини в розмірі 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.08.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також відповідної суми судового збору в доход держави. Таким чином, частково задовольняючи позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що в грошовому еквіваленті наближається до 850 грн. та практично дорівнює половині місячної заробітної плати самої позивачки, суд практично в два з половиною рази перевищив мінімальний розмір таких виплат, що на думку суду є справедливим по відношенню до обох сторін. На підставі викладеного,

Outcome: partial