Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа №569/6308/19 за позовом [PERSON] до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про зняття арешту з майна. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 11 грудня 2018 року під час здійснення нотаріальних дій вона дізналася, що квартира за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у її приватній власності, відповідно до постанови державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Огороднік Оксани В`ячеславівни від 02.02.2005 року № АА517464 знаходиться під арештом. Зазначену постанову, а також постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № АА517464, вона не одержувала. На її звернення від 19.12.2018 про надання копії цих постанов Рівненський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області листом-відповіддю від 26.02.2019 № 15073 її проінформував, що матеріали виконавчого провадження № АА517464 знищені за закінченням терміну зберігання. 07 березня 2019 року нею подано начальнику Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області скаргу з проханням зняти арешт із вищезазначеної квартири на тій підставі, що цей арешт накладено 02.02.2005 року з порушенням вимог законодавства. До 02.02.2005 і після цієї дати до неї жодного разу не звертався будь-який державний виконавець Відповідача щодо необхідності погашення нею будь - якого боргу та не надавався строк для самостійного виконання рішення. Тобто державний виконавець виніс постанову про арешт її квартири, не вчинивши будь-яких дій для встановлення наявності у неї достатніх коштів чи рухомого майна, чим було порушено вимоги частини 1 статті 63 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІУ „Про виконавче провадження. Крім цього, всупереч вимогам частини 4 статті 57 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІУ „Про виконавче провадження постанова державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Огороднік Оксани В`ячеславівни від 02.02.2005 № АА517464 про арешт квартири не була надіслана їй, як боржнику. Проте, не зважаючи на вищенаведене, відповідачем було відмовлено у задоволені його скарги від 07.03.2019 року. Листом-відповіддю від 22.03.2019 № 23291 її лише, було проінформовано, що державний виконавець може винести постанову про зняття арешту з майна лише після надходження вмотивованого рішення суду. Вважає,\~що внаслідок\~вищезазначених дій\~відповідача вона\~протиправно обмежена\~у здійсненні\~свого права\~приватної власності\~на квартиру,\~а тому\~звернулася до\~суду за\~захистом свого\~порушеного права\~та просить\~суд,\~зняти арешт,\~накладений на\~підставі постанови\~державного виконавця\~Рівненського міського\~відділу ДВС\~Огороднік Оксани\~В`ячеславівни від\~02.02.2005\~року № АА517464 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у приватній власності [PERSON] ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 17.02.2005 за № 1688876 про арешт квартири за адресою: [ADDRESS] та стягнути з Державного бюджету України на її користь суму судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, однак надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглянути в їх відсутність, при цьому позивач позовні вимоги підтримала, відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав у повному обсязі. Згідно частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у зв`язку з цим, суд враховує таке. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 26.03.2019 № 161087351 запис про арешт квартири [ADDRESS] внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.02.2005 за № 1688876. Відомості про квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. З оглянутого в судовому засіданні листа від 26.02.2019 № 15073 Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вбачається, що матеріали виконавчого провадження № АА517464 знищені за закінченням терміну зберігання. 07 березня 2019 року [PERSON] подано начальнику Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області скаргу з проханням зняти арешт із вищезазначеної квартири на тій підставі, що цей арешт накладено 02.02.2005 року з порушенням вимог законодавства. З листа Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області слідує, що у задоволені скарги [PERSON] від 07.03.2019 року відмовлено і проінформовано скаржника, що державний виконавець може винести постанову про зняття арешту з майна лише після надходження вмотивованого рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.30\~ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16\~ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст.ст.316,317,319\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.56\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав, підстави для продовження обтяження на майно відсутні, суд приходить до висновку, що протиправне обмеження у здійсненні позивача права приватної власності на квартиру повинно бути усунуте шляхом зняття арешту з квартири. Позивачка має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно. Згідно з частинами 1 і 2 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до загальних засад державної реєстрації прав належить обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр\~заборон відчуження об`єктів нерухомого\~майна та Державний реєстр іпотек (частина 1 статті 13 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. Як наслідок, відновлення порушеного позивача права приватної власності не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису від 17.02.2005 за № 1688876 про арешти квартири за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що арешт накладений на майно порушує право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 17.02.2005 за № 1688876 про арешт квартири за адресою: [ADDRESS] . Крім того, при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суту, їх слід стягнути на користь позивача з державного бюджету у розмірі 50% відсотків від суми, сплаченого судового збору відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~, що становить 384 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved