Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

В позові йдеться про те, що 17.06.2014 р. померла бабуся позивача, [PERSON], яка до моменту смерті проживала [INFO] в с. Кострино Великоберезнянського району Закарпатської області. Спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт на імя свого онука позивача [PERSON], посвідчений 24.02.2009 р. секретарем Костринської сільської ради [PERSON], яким заповіла усе належне їй майно позивачеві. Оскільки за час життя правовстановлюючих документів на вказаний будинок спадкодавцем виготовлено не було, хоча документами органу місцевого самоврядування стверджується, що саме [PERSON] була головою зазначеного дворогосподарства, [PERSON] просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, право власності на зазначене нерухоме майно (в порядку спадкування). Позивач в судове засідання не зявився, однак подав в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.16). Представник відповідача та третя особа державна нотаріальна контора в судове засідання не зявилися, однак подали заяву, в яких просили розглянути справу без їх участі, проти позовних вимог [PERSON] не заперечили (а.с.15,18). Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України, виходячи з наступного. З виданого свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 174255 від 18.06.2014 р. вбачається, що бабуся позивача [PERSON], померла 17 червня 2014 року (а.с. 4), а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлій під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. Зі складеного померлою [PERSON] заповіту на імя [PERSON] вбачається, що перша на час її життя заповіла вищевказаний будинок позивачеві (а.с. 5). З технічного паспорту та зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд в с. Кострино, 277, виданого КП «[PERSON] РБТІ» від 21.09.2007 р. № 2349 значиться власник [PERSON] (а.с.8-12); З\~ повідомлення\~ [PERSON] державної нотаріальної контори головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 18.07.2016 року № 147/02-14, державний нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлою [PERSON], оскільки за життя спадкодавця свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно не було виготовлено та не було\~ зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач проти позову не заперечив,що суд розцінює, як визнання позову. Відповідно до ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); падкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на викладені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved