Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Новофастівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який був власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , та іншого майна. Заповітом від 09.02.1994 батько усе своє майно заповів їй. У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю та отримала свідоцтво про право на спадщину на майновий пай, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. В судове засіданні позивачка не з`явилася, подала заяву у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутності (а.с.30). Представник Новофастівськоїї сільської ради в судове засідання не з`явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував (а.с.29). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] (а. с. 9), був власником житлового будинку, розташованого [ADDRESS] (а. с. 17-18). Заповітом від 09.02.1994 [PERSON] усе своє майно заповів позивачці (а. с. 10). У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю та оформила своє право на майновий пай (а. с. 50). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а. с. 11). Дані правовідносини у системному зв`язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, згідно з якою часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу; -ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, відповідно до якої прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини; -ст. 549 ЦК УРСР 1963 року якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; -ст.392 ЦК України, якою передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] ; [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, то з метою захисту майнових прав позивачки, необхідно визнати за нею право власності на це майно.

Outcome: approved