Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

В позові вказано, що сторони перебували в шлюбі, в якому [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22/09/2016 шлюб сторін розірвано. Заочним рішенням від 24/10/2016 присуджено стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 8500 гривень. Розмір аліментів визначено у зв`язку із роботою позивача за кордоном. Позивач виплачував на користь відповідачки аліменти регулярно і добровільно, однак втратив роботу за кордоном, повернувся в Україну, не має рухомого чи нерухомого майна у власності. Позивач не в змозі сплачувати присуджені аліменти. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22/09/2016 шлюб сторін розірвано. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24/10/2016 присуджено стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 8500 гривень. В ст. 192 СК України вказано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже позивачу гарантовано право на звернення до суду із відповідною заявою у разі зміни матеріального або сімейного стану, та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Так в позові зазначено, що позивач сплачував аліменти у визначеному судом розмірі за обставин наявності відповідної можливості, що прямо пов`язана із відповідним доходом за місцем роботи. Також в позові вказано про припинення у позивача можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі з підстави припинення відповідного трудового зв`язку. Таким чином позивачем доведено перед судом правову підставу його звернення, що заснована на втраті можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 4 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не прибула в судове засідання, не подала суду обґрунтованого відзиву на позов, не надала суду докази на спростування позову, тому вона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій, які віднесено до обов`язків відповідча. В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином позивачем доведено правові підстави для зменшення розміру аліментів до 1800 гривень. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial