Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач зменшила розмір заявлених позовних вимог. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2007 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось. З листопада 2016 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, примирення між ними не можливе. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний, на утриманні інших осіб немає. Тому остаточно просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; визначити місце проживання неповнолітніх дітей з нею; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача на її користь половину сплаченого нею судового збору при подачі позову до суду. В судовому засіданні відповідач зменшений розмір позовних вимог позивача визнав та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 грудня 2007 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ №032954 виданим 14 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 грудня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2007 року грудня місяця 14 числа зроблено відповідний актовий запис за №2551. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №085654 виданим 04 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася 28 жовтня 2008 року в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №2756. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]; свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №180614 виданим 31 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася 25 січня 2013 року , про що складено відповідний актовий запис №272. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від надання терміну для примирення сторони в судовому засіданні відмовилися. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, та те, що сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально, перспектив для збереження сімї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Оскільки від відповідача не надійшло заперечень з приводу того, що після розірвання шлюбу їх неповнолітні діти будуть проживати з матірю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання дітей, зменшений розмір аліментів відповідач в судовому засіданні визнав, а також те, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки при подачі позову до суду за позовну вимоги про розірвання шлюбу позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 710,00 грн., рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Однак, у звязку з тим, що в судовому засіданні позивач просила стягнути з відповідача половину сплаченого нею судового збору, тому в цій частині вимоги також підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved