Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

В позовній заяві позивач [PERSON] зазначив, що 04.02.2021 року в смт. Летичів на а/д М-12 на 311 км+750 м сталася дорожньотранспортна пригода за участю водія транспортного засобу БМВ 525D, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , цивільно правова відповідальність якого застрахована АТ «СГ ТАС» (приватне) згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АС/9400899 від 04.02.2021 року. В результаті ДТП механічних пошкоджень зазнав автомобіль «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] , власником, якого є позивач. Відповідно до постанови Летичівського районного суду від 25.02.2021 року виним у скоєні вказаної ДТП визнано [PERSON] .. В наслідок ДТП позивач зазнав матеріальної та моральної шкоди. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9400899від 04.02.2021 року, відповідальність відповідача застраховано у АТ «СГ ТАС» (приватне) (Страховик), тому позивач звернувся до страховика за відшкодуванням шкоди. Страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 10196.00 грн. (12696 грн за мінусом франшизи в розмірі 2500 грн.). Відповідачу направлено рекомендованим листом претензію щодо відшкодування франшизи у добровільному порядку, проте відповідач вимоги проігнорував. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь завдану йому матеріальну шкоду в сумі 2500 грн. (франшиза, передбачена умовами полісу страхування № АС/9400899 від 04.02.2021 року) та моральну шкоду в сумі 10000 грн., яку він зазнав та яка полягає у душевних стражданнях в наслідок пошкодження т/з, у протиправній поведінці відповідача, стражданнях його родини, також позивач просить стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлений згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Умови, визначені в ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у даній справі дотримані, тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Статтею 1192\~ЦК України\~передбачено,\~що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як зазначено у ч. 1 ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У п. 12.1 ст. 12 Закону вказано, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як зазначено в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ч. 1, п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до змісту ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно свідоцтва про реєстрацію т/з власником автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер [NUMBER] являється [PERSON] ; згідно притензії від 05.03.2021 року [PERSON] звернувся до [PERSON] про добровільне відшкодування франшизи в розмірі 2500 грн., вказана претензія направлена 05.03.2021 року та повернута за закінченням терміну зберігання 07.04.2021 року; згідно постанови Летичівського районного суду від 25.02.2021 року 3\~678/144/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено грошове стягнення у вигляді 340 грн.; згідно полісу страхування № АС/9400899 від 04.02.2021 року [PERSON] застрахував автомобіль «БМВ525d», реєстраційний номер [NUMBER] ; згідно повідомлення відділу реєстрації місця проживання Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково Враховуючи викладене суд переконаний, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилась в його душевних стражданнях. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд приходить до висновку, що розмір заподіяної позивачу моральної шкоди може бути визначений судом в сумі 2000грн.. Крім того, суд рахує, що позивачу завдана матеріальна шкода, яка полягає у відшкодуванні суми франшизи в розмірі 2500 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: partial