Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградпостач» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 07.11.2019 року за результатами розгляду вказаної справи судом ухвалено рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. 11.11.2019 року на адресу суду від представника відповідача Виноградової Л.Г. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви представник відповідача зазначила, що судом при ухваленні рішення не в повному обсязі було вирішено питання про розподіл судових витрат. Так, судом не було вирішено питання про відшкодування відповідачеві понесених ним витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 5000,00 грн., на підтвердження надання котрої нею надавалися докази. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просила суд ухвалити додаткове рішення, котрим стягнути з позивача на користь відповідача 5000,00 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, зазначив, що надані представником відповідача документи на підтвердження наданої правової допомоги не містять детального опису адвокатських послуг, що будуть надаватися або надавалися адвокатом відповідачеві. Крім того, представник позивача зазначив, що заявлена відповідачем сума судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом у розмірі 5000,00 грн., є не співмірною в понятті приписів, викладених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, зокрема, з ціною позову, яка становить 37640,00 грн., тобто близько 15% ціни позову. Також представник позивача зазначив, що позивач нещодавно народила дитину, у зв`язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і інших доходів, окрім державної допомоги у розмірі 860,00 грн. щомісячно, не має. У зв`язку з цим, представник позивача зазначив, що існують законні підстави звільнити [PERSON] від сплати судових витрат на користь відповідача у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Тому представник позивача просив суд відмовити відповідачеві у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд заяви повідомленим належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення з наступних підстав. Ухваливши 07.11.2019 року рішення про відмову позивачеві у задоволенні позову, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме про відшкодування відповідачеві понесених ним витрат на правову допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 2500,00 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з даванням правничої допомоги адвоката з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6). Представником відповідача надано належні та допустимі докази того, що витрати на отримання консультації щодо можливості судового захисту відповідача у справі, узгодження правової позиції, підготовку відзиву на позов, авансування здійснення представництва відповідача в судових засіданнях дійсно були здійснені відповідачем, на підтвердження чого надано акт виконаних робіт із зазначенням розрахунку вказаних витрат та платіжний документ про оплату відповідачем правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 52,53,54, 66,67 т. 1). Однак, враховуючи заперечення представника позивача щодо стягнення судових витрат у розмірі 5000,00 грн., приймаючи до уваги незначну складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), не надання представником відповідача розрахунку витраченого часу на надання правничої допомоги адвоката, незначний обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, котрі підлягають відшкодуванню відповідачеві позивачем до 2500,00 грн. Суд не приймає до уваги клопотання представника позивача про звільнення позивача від оплати судових витрат у зв`язку з тяжким матеріальним становищем позивача з наступних підстав. У поданому клопотанні про звільнення позивача від оплати витрат на правничу допомогу представник позивача посилається на статтю 136 ЦПК України, відповідно до якої суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі; з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Однак вказана норма передбачає відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру чи звільнення від його сплати під час подання позовної заяви до суду, а не під час вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами за результатами розгляду справи. Підстави для зменшення розміру судових витрат, які розподіляються між сторонами за результатами розгляду справи, визначені статтею 137 ЦПК України і не передбачають можливості звільнення від оплати витрат на професійну правничу допомогу та таких підстав для зменшення її розміру, як майновий стан сторони у справі.

Outcome: partial