Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В своєму позові [PERSON] посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого по вул. Щорса, 3 в с.Білоусівка Сокирянського району. З 1992 по 1999 рік він перебував у шлюбі зі [PERSON], під час якого народився син [PERSON], [INFO]. В 1999 році за рішенням суду між сторонами розірвано шлюб. У тому ж році відповідач з сином виїхали з належного йому будинку, з їх слів - в Російську Федерацію, однак з реєстрації в ньому вони не знялися, і з тих пір жодних стосунків з ними він не мав. Посилаючись на ст.ст. 71-72 ЖК України, просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в належному йому на праві власності будинку, розташованому по [ADDRESS] Після відкриття судом провадження по справі позивач подав до суду письмову заяву, якою просив залишити без розгляду позовні вимоги до [PERSON] і ухвалою Сокирянського районного суду від 07.03.2014 року дану заяву задоволено. В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу за його відсутності, дає свою згоду на заочний розгляд справи. Будучи у відповідності до ст.ст.74 ч.5 абз.3, 76 ч.4 ЦПК України належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася та про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України судом розглянуто справу без присутності сторін, на підставі наявних в ній доказів, тобто заочно. Дослідивши наявні в цивільній справі докази, суд встановив, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ №879935 від 13.04.2008 року, яке зареєстровано в Сокирянській філії Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації 13.04.2008 року за №22898040, [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] З копії повторного свідоцтва серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області від 28.01.2014 року вбачається, що 03.12.1999 року шлюб між сторонами розірвано, тобто на день подання позову відповідач була бувшим членом сім'ї позивача. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району №280 від 31.01.2014 року, а також витребуваною судом в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України довідкою підтверджується, що [PERSON], як бувший член сім'ї [PERSON], зареєстрована в будинку по [ADDRESS] Актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON], складеним представниками сільської ради, підтверджується, що в будинку позивача разом з ним фактично проживає його співмешканка [PERSON] разом з своїми двома неповнолітніми дітьми, а відповідач в будинку фактично не проживає. Рішенням завідувача Сокирянським районним сектором Управління Державної мікраційної служби України в Чернівецькій області від 26.12.2013 року відмовлено [PERSON] у знятті [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] та запропоновано з даного питання звернутися в суд. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1383-1У (надалі - Закон) реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст.7 вищезазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, питання реєстрації місця проживання особи відносяться до категорії понять, які регулюються житловим законодавством. Суд вважає, що пред'явивши позов з підстав відсутності відповідача в приватному будинку протягом часу з 1999 року по 2014 рік, позивач у позовній заяві помилково послався на вимоги ст.ст. 71-72 ЖК України. На думку суду, при вирішенні даного спору слід керуватися вимогами ст.405 ч.2 ЦК України, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач фактично не проживає в будинку позивача без поважних причин та відсутня в даному будинку з 1999 року, тобто більше одного року. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в належному позивачу житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому її місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідача права на користування житлом, тому позовні вимоги суд вважає обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. В позовній заяві позивач не наполягав на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат, тому суд не вирішує питання про їх стягнення. На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України та

Outcome: approved