Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

В серпні 2015 року ПА КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив суд ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року між ними було укладено кредитний договір за № К2Р6G40000002647, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 76696 гр.86 коп. строком до 25 липня 2020 року із сплатою 15% річних на придбання у власність окремої квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором та/або договорами, що забезпечують виконання зобовязань, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню відповідно до цього договору. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав повністю, натомість відповідач свої зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування ним виконував неналежним чином, в звязку з чим за кредитним договором утворилася заборгованість, розмір якої станом на 15.07.2015 року становить 300787 грн. 72 коп., які і просив стягнути з відповідача на свою користь позивач. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов, в якому просив розірвати кредитний договір № К2Р6G40000002647, укладений між ним та банком 25 грудня 2007 року. Вимоги обґрунтовував тим, що постільки позивач подав до суду заяву про дострокове погашення кредиту, то тим самим істотно порушив умови договору, постільки він позбавлений права на те, на що він розраховував при укладенні договору. В судове засідання представник позивача не прибув, просить слухати справу без їх представника, позовні вимоги банку підтримують. Відповідач та його представник, що діє по дорученню [PERSON] з основним позовом погоджуються частково, а саме з виплатою заборгованості та тілом кредиту та процентів, а до пені та штрафних санкцій просять застосувати строк позовної давності. Зустрічну позовну заяву підтримують в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи,заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в зустрічному позові необхідно відмовити, виходячи з наступного Так відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Так судом встановлено, що 25. 12. 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір за № К2Р6G40000002647, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 76696 гр.86 коп. строком до 25 липня 2020 року із сплатою 15% річних на придбання у власність окремої квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором та/або договорами, що забезпечують виконання зобовязань, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню відповідно до цього договору. Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав повністю, натомість відповідач свої зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування ним виконував неналежним чином, в звязку з чим за кредитним договором утворилася заборгованість, розмір якої станом на 15.07.2015 року становить 300787 грн. 72 коп., яка складається з наступного : 71992 гр.67 коп. заборгованість по кредиту, 94913 гр.09 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 106537 гр.62 коп. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань по договору а також штрафи відповідно до договору в сумі 27344 гр. Дану заборгованість та понесені судові витрати позивач просить стягнути з відповідача у повному розмірі. Відповідач в звязку з достроковим стягненням з нього заборгованості по кредитному договору в своїй зустрічній позовній заяві просить розірвати вищевказаний кредитний договір, постільки позивач на його думку тим самим істотно порушив умови договору, постільки він позбавлений права на те, на що він розраховував при укладенні договору. Аналізуючи таким чином зібрані по справі та досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про дострокове розірвання кредитного договору слід відмовити. Так згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором . Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач [PERSON] визнав частково позовні вимоги, а саме : 71992 гр.67 коп. заборгованість по кредиту, 94913 гр.09 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. До вимог про стягнення суми пені та штрафу просить застосувати строки позовної давності. Визнаючи таким чином суму основного боргу і погоджуючись її сплатити, відповідач повинен на думку суду сплатити і пеню, але виходячи з положеннь ст. 551 ЦК України, суд враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоровя ( він являється інвалідом 2 групи по життєво ), та виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе зменшити розмір пені до 10000 гривень. Позовні вимоги Банку щодо стягнення штрафу в сумі 27344 гр., задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до положень ст. 546, 549 ЦК України штраф і пеня є одним і тим же видом забезпечення виконання зобовязань, і не можуть застосовуватись двічі за одне й те саме порушення виконання зобовязань. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути ( борг по кредиту 71992 гр.67 коп. + борг по процентам 94913 гр.09 коп.+ пеня 10000 гр.за несвоєчасне виконання зобовязань по договору ) = 176905 гр.76 коп. та також в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в процентному відношенні до задоволених вимог сплачений судовий збір в сумі 1774 гр.64 коп. Вирішуючи питання про відмову в задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована особа не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини, суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в судовому засіданні наявності одночасно всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання договору, доведено не було.

Outcome: partial