Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

В проваджені Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до закінчення навчання. Обґрунтовуючи поданий позов позивачка посилалася на те, що їх з відповідачем син - [PERSON] [INFO], з 01.09.2007 року навчається на денному відділенні Одеського національного університету ім. І.І.Мечнікова. Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, сама позивачка не в змозі надавати йому матеріальну допомогу та утримання в повному обсязі, бо є безробітною. Відповідно позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на час навчання [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно, до закінчення сином навчання. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні між позивачкою і відповідачем був зареєстрований шлюб. 27.06.1989 року в шлюбі народився [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьком зазначений відповідач - [PERSON]. Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси №А-103 від 08.05.1992 року [PERSON] був зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі % частини усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 27.03.1992 р., та до повноліття сина до 27.07.2007 р. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18. але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допсмон. наявність > батьків можливості надавати таку допомогу. Щодо таких юридичних фактів як вік, продовження навчання, потреба у матеріальної допомоги, то вік є показником обєктивним, факт навчання підтверджується довідкою ОНУ ім. І.І. Мечнікова №3280. Син проживає разом з позивачкою, яка не в змозі надавати йому матеріальну допомогу та утримання в повному обсязі, оскільки вона є безробітною, що підтверджується довідкою №6/90/1- ИЗ Одеського МЦЗ Міністерства праці та соціальної політики від 18 вересня 2009 року. Щодо можливості батька надавати матеріальну допомогу, то суд розглядаючи справу в заочному порядку виходить з ступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, який до цього заперечував факт працевлаштування, працював за спеціальністю в звязку з чим неодноразово перетинав державний кордон України, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України від 14.07.2009 року та довідкою МП „Інтермарін за вх. № 32595 від 24.11.2009 р. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи рішення про стягнення суми аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення сином двадцяти трьох років, але не більш ніж до закінчення навчання, суд виходить з того, що таке стягнення має на меті забезпечення повноцінного становлення сина відповідача як повноцінного члена суспільства, сприяє його духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Суд вважає, що за відсутності заперечень відповідача та з врахуванням зібраних по справі доказів позов може бути задоволено. Суд розяснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: approved