Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідачів грошові кошти в сумі 119124 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 11 вересня 2013 року між ним та відповідачами було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Калиниченко, 90 в с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області. Також сторони домовилися до 11 жовтня 2013 року укласти договір купівлі-продажу цього будинку у встановленому законом порядку. Вартість будинку була обумовлена 12000 доларів США, що на момент укладання договору складало 97044 грн. На виконання п. 2 попереднього договору вона передала відповідачам обумовлену сторонами суму, еквівалентну 1000 доларів США, що станом на 11 вересня 2013 року складала 8000 доларів США. Однак відповідачі, згідно домовленості до нотаріальної контори 11 жовтня 2013 року не зявилися, а 20 листопада 2013 року повідомили, що не може укласти договір тому що не придбала собі інше житло, у звязку з чим позивач передав відповідачам ще 4400 доларів США, про що була складена розписка та домовилися укласти договір купівлі-продажу в строк до 20 грудня 2013 року. На даний момент позивачу стало відомо, що зазначений будинок відповідачі намагаються продати іншим особам, а повертати їй отримані кошти не збираються. Вона вимагали повернути їй кошти в березні 2014 року, однак кошти не повернуті. Тому вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Також просила суд стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Що складають з оплати судового збору в розмірі 1196,24 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом шляхом надання оголошення до газети (так згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу [PERSON] був зареєстрований до 14 травня 2015 року по вул..Комінтерна, 90 в с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, вибув 14 травня 2015 року по м.Перещепино, однак станом на 17 серпня 2015 року зареєстрованим не значиться; [PERSON] згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу від 17 серпня 2015 року зареєстрованою не значиться), про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ст..ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справив їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом по справі встановлено, що 11 вересня 2013 року позивач передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, а 20 листопада 2013 року 4400 доларів США, про що сторони уклали в простій письмовій формі договір. В п. 10 договору зазначено, що в разі відмови продавця від укладання договору купівлі-продажу, він зобовязаний повернути завдаток у подвійному розмірі. Таким чином судом встановлено, що позивачем передано відповідачеві [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 4400 доларів США. Будь-яких відомостей про те, що [PERSON] діяла в інтересах [PERSON] у встановленому законодавством порядку суду не надано, а тому вимоги до [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тому як між позивачем та ним будь-яких зобовязань щодо отримання коштів, повернення і т.і. не виникло. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобовязання. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. У разі коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в такому розмірі, в якому вони надавались. Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачена в рахунок виконання договору позивачем відповідачу сума в розмірі 4400 доларів США є авансом і повинна бути повернута в тому розмірі, в якому вона передавалась. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобовязаний до повернення його в подвійному розмірі в той же час сторона, яка видала аванс має право вимагати його повернення у всіх випадках невиконання договору, а сторона, яка отримала аванс, ні за яких умов не може бути зобовязана до його повернення у більшому розмірі, а отже позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] суми що еквівалентна 4400 доларів США підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України\~ гривні, однак, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а згідно ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки позивачем було передано відповідачу [PERSON] 44000 доларів США, договором не передбачено порядок повернення вказаної суми та еквівалент повернення, то суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 96536 гривень (4400*21,94), що еквівалентно 4400 доларів США за офіційним курсом НБУ, станом на день винесення рішення 07 вересня 2015 року. В матеріалах справи відсутня довідка про курс гривні до долара США, встановлений НБУ, однак, суд вважає за можливе визнати цей факт загальновідомим та, відповідно, таким, що не підлягає доказуванню згідно ч. 2 ст. 61 ЦК України, оскільки щоденно курс НБУ транслюється по телебаченню та доступний в мережі «Інтернет» на офіційному сайті Національного банку України. Щодо позовних вимог позивача про стягнення на її користь судових витрат повязаних з одержанням правової допомоги в розмірі 1500 гривень, суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», 20 грудня 2011 року N 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем надано суду розрахунок фактично витраченого часу на складання позовної заяви, уточненого позову та часу участі його представника в судовому засіданні, що в загальному розмірі, згідно розрахунку складає 2,55 год., відповідний договір про надання юридичної допомоги адвокатом з копією свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю та квитанцію про оплату правової допомоги в розмірі 1500 грн., а тому витрати на правову допомогу складають (2,55*1218*40%) 1242,36 грн. На підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, а саме, витрати по сплаті судового збору в розмірі 965,36 гривень. А тому в іншій частині позовних вимог належить відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial