Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

В провадженні судді знаходиться вищевказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.12.2018 року по 14.11.2019 р. працював на посаді сторожа на підприємстві відповідача. Станом на 31.10.2019 р. Товариство з додатковою відповідальністю Універсал перед [PERSON] мало заборгованість по заробітній платі у загальній сумі: 18 тис. 718 гривень 32 коп У зв`язку із систематичною невиплатою заробітної плати в повному обсязі, [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням 14.11.2019 р. Протягом листопаду 2019 року він відпрацював три зміни і повинен був отримати заробітну плату у загальній сумі: 966 гривень 48 коп. При звільненні [PERSON] з займаної посади, відповідачем було порушено вимоги чинного трудового законодавства, а саме ст. 116 КЗпП України, щодо виплати усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи у день звільнення. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з Відповідача: невиплачену заробітну плату за період з 01.12.2018 р. по 14.11.2019 року у розмірі 19\~тис.\~684\~грн.\~80\~коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 28\~тис.\~27\~грн.\~92 коп. за період з 14.11.2019р. по 01.05.2020 р., моральну шкоду у розмірі 10 200 грн. 00 коп. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідач неодноразово повідомлявся судом про перебування у провадженні вказаної справи, у зв`язку з чим йому було роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, порядок подачі клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Окрім того, ухвалою суду від 27.04.2020 року судом витребувано у Товариства з додатковою відповідальністю «Універсал» довідку про середньомісячну заробітну плату [PERSON] ; наказ №188-к про звільнення [PERSON] від 14.11.2019 року. Вказана ухвала суду неодноразово надсилалася на адресу відповідача. Однак, станом на момент винесення рішення вказана ухвала суду невиконана, докази не надано. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так,\~з письмових\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що [PERSON] працював в Товаристві з додатковою відповідальністю Універсал в період часу з 01.12.2018 року по 14.11.2019 р. на посаді сторожа (а.с. 8-12). [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням 14.11.2019 р. В період роботи [PERSON] , йому була встановлена погодинна оплата праці у розмірі 25 гривень 13 коп. за відпрацьовану годину. В середньому він працював 15 календарних днів на місяць по 13 годин та мав середньоденний дохід у загальній сумі: 322 гривні 16 коп. без врахування податкових відрахувань (1,5% військовий збір; 18% ПДФО), що підтверджується розрахунковими листками за період з січня по жовтень 2019 р.) (а.с. 13-16). Станом на 31.10.2019 р. Товариство з додатковою відповідальністю Універсал перед [PERSON] мало заборгованість по заробітній платі у загальній сумі: 18 718 гривень 32 коп., що підтверджується розрахунковим листком за жовтень 2019 р. (а.с. 16). Протягом листопаду 2019 року він відпрацював три зміни і повинен був отримати заробітну плату у загальній сумі: 966 гривень 48 коп. Отже, на теперішній час заборгованість по заробітній платі відповідача в сумі 19 684 гривні 80 коп. перед позивачем не виплачена. Згідно зі\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 43Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно із ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР№ 2148-VIIIвід 19.10.1973 р., держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Нормами\~ст.47 КЗпП України\~встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України. Згідно до\~ст.116КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 233 КЗпП України\~визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення. Окрім того в матеріалах справи відсутні спростування позиції позивача зі сторони Товариства з додатковою відповідальністю «Універсал». За таких обставин, суд погоджується із розрахунком позивача, у зв`язку з відсутністю інших доказів та обгрунтувань, щодо заборгованості із заробітної плати, що складає 19684,80 грн. Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. П. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства по оплату праці»\~передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність. Аналогічна правова позиція Верховного Суду України міститься у постановах від 24.10.2011 р. у справі № 6-39 цс 11, від 21.11.2011 р. у справі № 6-60 цс 11, від 03.07.2013 р. у справі № 6-60 цс 13, від 20.11.2013 р. у справі № 6-114 цс 13, від 05.10.2016 р. у справі № 6-2405 цс15, від 13.03.2017 р. у справі № 6-259цс17. Приймаючи до уваги вказані положення законодавства та факт нездійснення з позивачем остаточного розрахунку при звільненні на момент ухвалення даного рішення, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний позивачем період. При розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Формула для визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні передбачена у п.п. 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, і є наступною: розмір середньоденної заробітної плати помножений на кількість робочих днів затримки розрахунку. Середньоденна заробітна плата визначається так: сума зарплати за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата, поділена на кількість відпрацьованих робочих днів за 2 місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата. Абз. 1 п. 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. (Абзац перший пункту 8 Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №1398 від 30.07.1999 року). За вищевикладених обставин, суд погоджується із розрахунком позивача та вважає доведеною позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з наступного. Так як, позивач був звільнений з роботи 14 листопада 2019 року (останній робочий день), то за затримку виплати заробітної плати в період\~з 14.11.2019\~р.\~по 01.05.2020\~р. роботодавець - відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу компенсацію заробітної плати у загальній\~сумі:\~28027\~гривень 92\~коп. із розрахунку: 322 грн.16 коп.(середньоденна заробітна плата) х 87 (середньомісячне число робочих змін). Також, вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди позивачу, суд доходить до наступних висновків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, враховує у своєму рішенні обґрунтування позивача спричиненої йому моральної шкоди. При вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь 5000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом останнього часу. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо\~сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових\~витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial