Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

В серпні 2014 публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № ОDХRRХ11020506 (далі - Договір), згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2217,19 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника у заяві. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв'язку з чим станом на 13.06.2014 року за ним виникла заборгованість у загальній сумі 15 834,83 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв'язку з цим позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № ОDХRRХ11020506 від 24.09.2008 року у розмірі 15834,83 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки останній платіж за договором був вчинений в 2011 році і заборгованість погашена. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № ОDХRRХ11020506, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2217,20 грн. на строк 12 місяців з 24.09.2008 року по 24.09.2009 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 289,20 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 39,91 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 20» по « 25» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 237,08 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами (а.с.5). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами, Тарифами складають кредитно-заставний договір. (а.с. 5 зворот) Згідно ч.3.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розтрочка») (Стандарт) позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені в заяві, погашати кредит в строки відповідно до Заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.4.3. Умов, винагороду та неустойку (штраф, пеню) у відповідності до Заяви та Умов (а.с. 7-9). Відповідно п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту за кожний день прострочки але не менше 1 гривні. Пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.5 Умов). Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № ОDХRRХ11020506 від 24.09.2008 року заборгованість, яка станом на 13.06.2014 року становить суму у розмірі 15 834,83 грн., яка складається з: - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 14 604,60 грн.; - штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; - штрафу (процентна складова) - 730,23 грн. Що стосується посилання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України встановлює, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається з п. 5.5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалістю 5 років. Тобто сторони збільшили строк позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів до 5 років. В правових позиціях висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при перегляді цивільних справ у касаційному порядку у 1 півріччі 2011 року судам роз'яснено, що згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Дана позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року справа №6-14цс 14. Крім того, згідно ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 4) останній платіж за кредитним договором був здійснений [PERSON] 16.03.2011 року. Строк дії кредитного договору встановлено по 24.09.2009 року включно, що вбачається з заяви позичальника (а.с. 5 зворот). Таким чином, оскільки, останній платіж за кредитним договором був здійснений [PERSON] 16.03.2011 року, суд приходить до висновку, що в даному випадку початком перебігу строку позовної давності є квітень 2011 року. Отже, враховуючи те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 14.08.2014 року, тобто менше ніж через 5 років, суд приходить до висновку, що строк позовної давності за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості не сплив. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 13.06.2014 року несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань складає 14 604,60 грн. (а.с. 4), сума заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн. За таких обставин, до визначеного банком розміру неустойки в частині пені підлягає застосуванню частина 3 статті 551 ЦПК України, оскільки розмір неустойки значно перевищує суму збитків, таким чином, розмір неустойки в частині пені підлягає зменшенню до 500 грн., що є розумним і справедливим. Зазначений висновок щодо зменшення розміру неустойки відображено в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6 -100цс14. В силу статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язанні привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. За таких обставин, суд вважає можливим позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково та стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № ОDХRRХ11020506 від 24.09.2008 року, яка станом на 13.06.2014 року становить суму у розмірі 1730,23 грн., та складається з: - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 500 грн.; - штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; - штрафу (процентна складова) - 730,23 грн. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial