overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що він є власником будинку [ADDRESS], в якому до 1999року був зареєстрований і проживав разом з ним його син [PERSON]. З 2007року син мав намір проживати в його будинку, проте фактично проживає у своєму будинку по [ADDRESS], але добровільно знятися з реєстрації не бажає, тому, він просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. В судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач вимоги підтримала, відповідач вимоги визнав повністю. Розгляд справи проведено в порядку ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців і члена сім'ї власника житла - понад один рік. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований у будинку [ADDRESS] -як син власника будинку, але фактично проживає у своєму будинку [ADDRESS] понад один рік. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов життя від 06.03.14р. відповідач зареєстрований у будинку [ADDRESS] і фактично не проживає за вказаною адресою з 2003року по даний час. Згідно домової книжки [PERSON] є господарем будинку [ADDRESS], а відповідач зареєстрована у будинку позивача на проживання. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси його та інших осіб і тому, його слід прийняти та вимоги позивача задовольнити. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що він є власником житлового будинку в [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 03.04.2003 року, який був ним побудований. Посилаючись на те, що в даному будинку прописаний брат його дружини [PERSON], який більше двох років переїхав проживати на інше постійне місце проживання, що призводить до труднощів у користуванні, розпорядженні його будинком та отримання пільг, тому він просить суд визнати [PERSON] особою, що втратили право користування житловим приміщенням будинком в [ADDRESS] В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримує і просить їх задовольнити, не заперечують проти заочного вирішення справи. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, проте в судове засідання не з'явився, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутності або про відкладення розгляду справи не заявляв. Справу розглянуто відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України за наявними у справі матеріалами і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, на підставі наявних у справі доказів, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 03.04.2003 року, технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS],будинковою книгою [ADDRESS], підтверджується, що [PERSON]є власником будинку в [ADDRESS]. Згідно акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] в будинку фактично проживають і ведуть спільне господарства [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (онук), [PERSON]не проживає за місцем приписки більше двох років. Дослідженими в судовому засіданні доказами доведено, що [PERSON]зареєстрований, але не проживає у належному позивачу житловому будинку [ADDRESS], Летичівського району Хмельницької області більше двох років, тобто відсутній в даному будинку понад один рік, що є обставиною для визнання [PERSON] особою, який втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71, 72 ЖК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що він народився [INFO] і після закінчення школи продовжує навчання у Київському національному університеті ім.. Т.Г. Шевченка на денній формі навчання, крім того, хворіє на міопатію обох очей і необхідне оперативне втручання щоб не втратити зір, що потребує значних коштів, а батько жодної матеріальної допомоги не надає. Батько має на утриманні доньку Дарину 2004р.н. і працює заступником начальника управління УФСВП Росії у Магаданській області, тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4ч. всіх доходів. З наведених обставин [PERSON] просить суд стягнути з батька на його користь аліменти в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його доходів, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23років. В судове засідання представник позивача [PERSON] заявила про розгляд справи за її відсутності вимоги задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач проживає в Росії, належно повідомлений про розгляд справи 17.03.2015р., але в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не заявляв. При таких обставинах справу розглянуто в порядку ст. 224 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи, на підставі наявних доказів, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст.. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. 14.11.2014р. у Магаданському міському суді відповідач [PERSON] пояснив, що крім аліментів надає сину матеріальну допомогу, цікавиться його життям. При цьому, додав докази, що працює заступником начальника управління внутрішньої служби ФСВП Росії по Магаданській області, сплачував аліменти позивачу до досягнення повноліття, сплачує аліменти в розмірі 1/4ч. доходів на утримання малолітньої дочки [PERSON] 2004р.н.. Відповідно до ст. 182 - 183, 199, 200 СК України, батьки зобов'язані матеріально утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею віку 23-х років. Встановлені обставини справи приводять до висновку, що відповідач матеріально забезпечений і його доходи дають можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина [PERSON] [INFO]., який продовжує навчання в національному Університеті ім.. Шевченка, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, починаючи від дня подання заяви до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. На підставі наведеного, ст.182 -183, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що він народився [INFO] і після закінчення школи продовжує навчання у Хмельницькому національному університеті, крім того, хворіє і потребує значних коштів на проведення постійної діагностики, придбання дорого вартісних ліків, санаторно-курортного лікування і посиленого харчування, а батько жодної матеріальної допомоги не надає, тому, він просить суд стягнути з батька на його користь аліменти в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його доходів, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23років. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності вимоги задовольнити. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що уточнені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 - 183, 199, 200 СК України, батьки зобов'язані матеріально утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею віку 23-х років. Визнання вимог відповідачем, не порушує його прав і тому, суд вважає за необхідне його прийняти та стягнути з нього аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів, починаючи від дня подання заяви до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років. На підставі наведеного, ст.182 -183, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що в належному їй будинку по [ADDRESS] зареєстрована її бувша невістка [PERSON], яка півроку тому припинила сімейні стосунки з сином і 07.04.2014р. їх шлюб розірвано Летичівським районним судом, але знятись з реєстрації [PERSON] в добровільному порядку відмовляється. Тому, посилаючись на ст. 72 ЖК України, вона просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування приватним помешканням за адресою [ADDRESS], та примусово зняти її з реєстрації. В судовому засіданні вона вимоги підтримала з наведених в заяві підстав, додавши, що відповідачка проживала на правах члена сім'ї, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, причину неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. Справу розглянуто в порядку ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів. Вислухавши позивачку і дослідивши обставини справи суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців і члена сім'ї власника житла - понад один рік. В судовому засіданні, на підставі пояснень позивачки і матеріалів справи, встановлено, що відповідачка була зареєстрована і проживала у будинку позивачки у зв'язку з реєстрацією шлюбу з сином останньої і вони проживали разом однією сім'єю, тобто відповідач проживала на правах члена сім'ї позивачки. Позивачка у судовому засіданні визнала і пояснила, що відповідачка не проживає у її будинку з серпня-початку вересня 2013року і її пояснення підтверджуються актом обстеження матеріально - побутових умов життя від 04.02.14 р., в якому зафіксовано, що відповідачка зареєстрована в [ADDRESS] але фактично не проживає за вказаною адресою з серпня 2013року по даний час. Отже, на день розгляду даної справи відповідач, будучи членом сім'ї позивача, не проживає у будинку останнього з серпня 2013року, тобто відсутня менше одного року, і тому, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги не доведені і в позові [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона до 19.07.2005р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і [INFO] у них народився син [PERSON] який знаходиться на її утриманні, навчається у Новоушицькому технікумі Подільського Державного аграрного технічного університету на денній формі навчання і потребує додаткових витрат на проживання в іншому населеному пункті, харчування, придбання спеціальної літератури та комп'ютерної техніки на розвиток його здібностей, тому, вона просить суд стягнути з відповідача на користь сина, який продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі 800грн.. В судове засідання вона заявила про розгляд справи за її відсутності, за погодженням з відповідачем, просить стягувати аліменти в розмірі 1/4ч. його заробітку. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 182-183, 199, 200 СК України, батьки зобов'язані матеріально утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею віку 23-х років, аліменти присуджуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи, що відповідач визнав вимоги по щомісячній сплаті аліментів в розмірі 1/4ч. з усіх видів його доходів на утримання сина, суд приходить до висновку, що їх слід задовольнити. На підставі наведеного, ст.182 -183, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона є власником будинку по вул.. Центральній,13 у с. Горбасів Летичівського району Хмельницької області. 03.03.2015р. вона прописала в своєму будинку [PERSON], який перебував у громадянському шлюбі з її донькою [PERSON], але з дня прописки у її будинку він не проживав, а весь час проживає в [INFO] в будинку своєї матері і в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає. Тому, просить суд визнати [PERSON],31.12.1979року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 13 по вул. Центральній в с. Горбасів Летичівського району Хмельницької області. В судове засідання позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності, вимоги просить задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений за місцем проживання в [INFO], проте причину неявки не повідомив і не зявив про розгляд справи за його відсутності. Справу розглянуто відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, на підставі наявних доказів. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців і члена сімї власника житла понад один рік. Технічним паспортом на житловий будинок № 13 по вул. Центральній в с. Горбасів підтверджується, що [PERSON] є власником будинку. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя за адресою с. Горбасів, вул. Центральна,14 Летичівського району Хмельницької області [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 23.06.2016року. Дослідженими в судовому засіданні доказами доведено, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає у належному позивачці будинку по вул. Центральній,13 в с. Горбасів Летичівського району Хмельницької області понад один рік, що є обставиною для визнання його особою, яка втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона є власником житлового будинку в [ADDRESS] , і в її будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , з яким рішенням Летичівського районного суду від 05.09.2007 р. розірвано шлюб і з 2007 року останній в їїбудинку не проживає, але залишаються у ньому зареєстрованими, що призводить до труднощів у розпорядженні будинком та отриманні пільг по його утриманню, тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим будинком в [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала та не заперечує проти їх задоволення. Справу розглянуто відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України за наявними у справі матеріалами і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, на підставі наявних у справі доказів, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання члена сім`ї власника житла особою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад один рік. Частинами 1 і 4 статті 41Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 04.01.1990 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , і згідно довідки Меджибізької селищної ради № 492 від 07.09.2018 року [PERSON] зареєстрований за вище вказаною адресою але не проживає. Відповідно до рішення Летичівського районного суду від 13.02.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] зареєстрований, але не проживає у належному [PERSON] будинку за адресою [ADDRESS] , більше року без поважних причин, що є обставиною для визнання його особою, який втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України. Судовий збір між сторонами розподіляється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона народилася [INFO]. Батько [PERSON] з 21.01.2000року проживає окремо і згідно рішення суду сплачував аліменти до її повноліття. Після закінчення школи вона продовжує навчання у Хмельницькому гуманітарно-педадогічній академії і тому, просить суд стягнути з нього на її користь аліменти в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23років. В судове засідання представники сторін подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, по 250грн. щомісячно. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що уточнені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 - 183, 199, 200 СК України, батьки зобов'язані матеріально утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею віку 23-х років. Визнання відповідачем вимог законне, не порушує його прав і тому, суд вважає за необхідне прийняти його та стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі - 250грн.. На підставі наведеного, ст.182 -183, 199, 200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що в період шлюбу з [PERSON] у них народилась донька [PERSON], яка після закінчення школи продовжує навчання у Хмельницькому базовому медичному коледжі на відділенні акушерська справа. Термін навчання до 25.01.2018року. Навчання платне і становить 19125грн., а за півріччя 3825грн., плата за проживання в гуртожитку складає більше 800грн.. 13.08.2015року вона сплатила 7650грн. за навчання та 3250грн. за проживання в гуртожитку. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу, вона просить суд стягнути з нього 5450грн. суму додаткових витрат на неповнолітню дитину та аліменти на її утримання, як повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 900грн. щомісячно починаючи з дня подання заяви до суду до закінчення дочкою навчання 25.01.2018року. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, позивачка просить вимоги задовольнити, а відповідач просить задовольнити їх з врахуванням, що на його утриманні ще двоє дітей і він отримує допомогу по безробіттю 900грн.. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 182 - 183, 199, 200 СК України, батьки зобовязані матеріально утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, до досягнення нею віку 23-х років. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається судом з врахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи, що відповідач не працює, на його утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що розмір аліментів необхідно зменшити до 300грн. і стягувати їх з дня набрання рішенням законної сили до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років.. Разом з тим, з відповідача слід стягнути на користь позивачки, одноразово, додаткові витрати, понесені нею на оплату навчання дитини. В решті позову [PERSON] відмовити за недоведеністю вимог. На підставі наведеного, ст.182 -183, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: partial