Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області, про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення її стану, який існував до порушення прав. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона являється власником земельної ділянки площею 0,1531 га, розташованої під [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06.08.2009 року серії [NUMBER], виданого на підставі договору дарування від 02.03.2006 року, укладеного з [PERSON] Остання являлась власником вказаної земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1531 га для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,1531 га за адресою: [ADDRESS] від 31.10.1997 року серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 9 сесії 12 скликання Вільненської сільської ради від 26.06.1997 року. При здійснені приватизації земельної ділянки [ADDRESS], [PERSON] була виготовлена технічна документація щодо встановлення її зовнішніх меж відповідно до плану яких відстань межі від літ. «А» до літ. «Б», яка пролягає вздовж [ADDRESS], складала 22,99 м. У 2000 році відповідач, який проживає на суміжній земельній ділянці по [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області, з розташованими на ній будинком та господарськими спорудами, порушив правила добросусідства, самовільно захопив частину земельної ділянки № 128 на якій встановив металевий паркан. Вимоги позивача звільнити самовільно захоплену ділянку та знести збудований паркан не сприймались відповідачем належним чином, мотивуючи це тим, що її права та права [PERSON] не порушені. Зазначені обставини змусили попереднього власника вчинити дії щодо відновлення меж земельної ділянки [ADDRESS] в м. Новомосковську у натурі. З технічної документації виготовленої ПП «Айлант», яке в 2005 році виконувало роботи по встановленню у натурі меж земельної ділянки [ADDRESS] в м. Новомосковську вбачається, що площа земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області належна [PERSON] становить 0,1496 га, що на 0,0035 га менше зазначеної площі в Державному акті на право власності на землю від 31.10.1997 року серії [NUMBER]. Лінійні розміри межі від літ. «А» до літ. «Б», яка пролягає вздовж [ADDRESS] у порівнянні з кадастровим планом зазначеного акту змінені до 21,97 м, що зменшило її довжину на 1,02 м. Окрім того, при відновленні меж встановлено, що на земельній ділянці [PERSON] розташована металева огорожа, яка належить відповідачу про що йдеться в пояснювальній записці до виготовленої технічної документації. Таким чином межі між ділянками № 128 та № 126 було відновлено, однак відповідач все рівно не звільнив самовільно захоплену територію землі та не зніс металеву огорожу. Окрім того, скориставшись тим, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку № 128 оформлювалися тривалий час, відповідач порушив правила добросусідства, побудував на належній позивачу землі літній душ, вбиральню, водяний колодязь з трубопроводом, газопровід, а також з порушенням санітарних норм розтушував зливну яму, стічні води якої постійно, на протязі тривалого часу, заливають її земельну ділянку. За таких обставин позивач вимушена звернутись з позовом до суду в якому просить: - зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що належить [PERSON] на праві власності шляхом: знесення самовільно збудованого паркану та відновлення порушених межових знаків, а саме по межі від літ. В до літ. Б та по межі від літ. Г до літ. В відповідно з Державним актом на право власності від 06.08.2009 року серії [NUMBER] виданого на підставі договору дарування від 02.03.2006 року № 294 серії ВСО 849531; - зобов'язати [PERSON] знести самовільно збудовані на земельній ділянці по [ADDRESS] в м. Новомосковську літній душ та вбиральню; - зобов'язати [PERSON] перенести самовільно збудований на земельній ділянці по [ADDRESS] в м. Новомосковську водяний колодязь разом з трубопровідними трубами та газопровід; - зобов'язати [PERSON] демонтувати конструкцію зливної ями із зливними трубами відведеними для каналізації домоволодіння по [ADDRESS] в м. Новомосковськ; - зобов'язати [PERSON] привести земельну ділянку [ADDRESS] в м. Новомосковськ у попередній стан у відповідності до Державного акту на право власності від 06.08.2009 року серії [NUMBER] виданого на підставі договору дарування від 02.03.2006 року № 294 серії ВСО 849531; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов'язані з отриманням правової допомоги фахівця в галузі права, в розмірі 2000 гривень та судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, оскільки судом рекомендовано направлялись судові повістки на зареєстроване місце проживання відповідача. Треті особи - [PERSON] та Управління держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою сторін та інших учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено факт, що позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,1531 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої під [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06.08.2009 року серії [NUMBER], виданого згідно договору дарування від 02.03.2006 року, укладеного з [PERSON] (а.с. 12). На плані земельної ділянки державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.08.2009р. (к/н [NUMBER]) міститься наступний опис меж земельної ділянки: A-Б землі гр. [PERSON] [PERSON], ширина 71,88 м. Б-В землі гр. землі сільської ради, ширина 22,98 м. В-Г землі гр. [PERSON], ширина 71,24м. Г-А землі сільської ради, ширина 19,82м. Із технічної документації, наданої позивачем, із землеустрою щодо переоформлення державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд Вільненська сільської рада [ADDRESS] на території Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається акт відновлення меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с. 18-19). У даному акті зазначено, що на виконання договору дарування земельної ділянки від 02 березня 2006 року № 294 відновлено в натурі межі земельної ділянки [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на території Новомосковського району Дніпропетровської області. Заперечень з боку представників суміжних землекористувачів при відновленні меж не заявлено. Межові знаки, якими закріплено земельну ділянку в кількості 6 штук показано представникам в натурі і передано їм на зберігання. Власником суміжної земельної ділянки з яким виник спір, площею 0,249 га та домоволодіння в цілому, що розташоване на зазначеній земельній ділянці під № 126 по [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області являється відповідач у справі [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 07.08.2000 року серії [NUMBER], виданого на підставі рішення 14 сесії 23 скликання Вільненської сільської ради від 16.05.2000 року (а.с. 105) та свідоцтва на право власності на житловий будинок від 13.12.1999 року, виданого на підставі розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації № 794 від 30.11.1999 року (а.с. 106). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи те, що відповідач не визнає факт самозахоплення земельної ділянки належної [PERSON] судом, за клопотанням представника позивача, у справі було призначено судову земельно-технічну експертизу. Як вбачається з висновку № 3455-14 судової земельно-технічної експертизи від 21.01.2015 року фактичні межі земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області не відповідають межам згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.08.2009 року, виданому на ім'я [PERSON] Існує накладання земельних ділянок № 126 по [ADDRESS] на земельну ділянку [ADDRESS], а не самовільне заняття земельної ділянки [ADDRESS] в якій частині накладається земельна ділянка № 126 на земельну ділянку [ADDRESS] експертам не представляється можливим у зв'язку з частковим незадоволенням клопотання від 14.04.2014 № 10/936/937/1300. Однак у своєму дослідженні експерт посилається на збірний кадастровий план відповідно до якого, площа земельної ділянки [ADDRESS] по фактичному користуванню не відповідає площі згідно державного акта серія [NUMBER] від 06.08.2009 року, а саме по фактичному користуванню становить - 0,1506 га, площа відповідно до державного акту становить - 0,1531 га, що на 0,0025 га менше. Зі сторони [ADDRESS] розмір земельної ділянки № 128 зменшено на 1,25 м у зв'язку з накладенням земельної ділянки № 126 на земельну ділянку № 128. В якості рекомендації експертами запропоновано: для відновлення меж земельної ділянки за адресою [ADDRESS] № 126, згідно державного акту від 07.08.2000 року, серія - [NUMBER] власнику зазначеної земельної ділянки, відновити межі земельної ділянки у натурі (на місцевості) та закріпити їх межовими знаками та здійснити відповідні дії щодо присвоєння кадастрового номеру даній земельній ділянці. Згідно ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно п. г) ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно ст. 103 ЗК України (зміст добросусідства) власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Згідно ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках коли вони зникли, перемістились, або стали невиразними. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Згідно п. б) та г) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав та відшкодування завданих збитків. Враховуючи те, що відповідачі після проведення судової земельно-технічної експертизи не вжили заходів щодо відновлення меж земельної ділянки за адресою [ADDRESS] № 126, згідно державного акту від 07.08.2000 року, серія - [NUMBER] в добровільному порядку, з урахуванням наданих висновків експерта та фототаблиці до висновку земельно-технічної експертизи № 3455-14 (а.с. 124), суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні земельною ділянкою [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що належить [PERSON] на праві власності шляхом знесення паркану та відновлення порушених межових знаків, а саме по межі від літ. Б до літ. В та по межі від літ. Г до літ. В відповідно з Державним актом на право власності від 06.08.2009 року серії [NUMBER] виданого на підставі договору дарування від 02.03.2006 року № 294 серії ВСО 849531. Що стосується позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача демонтувати конструкцію зливної ями із трубами відведеними для каналізації домоволодіння по [ADDRESS] в м. Новомосковську та привести земельну ділянку [ADDRESS] в м. Новомосковськ у попередній стан у відповідності до Державного акту на право власності від 06.08.2009 року серії [NUMBER] виданого на підставі договору дарування від 02.03.2006 року № 294 серії ВСО 849531, то суд приходить до наступного. Як вбачається з технічного паспорту на домоволодіння № 126 по [ADDRESS], наданого відповідачем у справі, на території вказаного домоволодіння, на межі з домоволодінням [ADDRESS], зливна яма не зазначена (а.с. 107-111). Однак, згідно висновку експерта № 3455-14, при візуальному обстежені земельної ділянки № 128, встановлено, що перед фактичною межею між земельними ділянками № 126 та № 128 (спірна земельна ділянка) розташована зливна яма власника домоволодіння № 126 по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про планування і забудову територій», в редакції станом на момент виникнення правовідносин між сторонами, планування та забудова окремих земельних ділянок, що належать на праві власності чи праві користування, здійснюється їх власниками чи користувачами у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій території житлової та громадської забудови здійснюється з урахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, регіональних і місцевих правил забудови, правил благоустрою території населеного пункту, а також установлених будівельних норм, державних стандартів, норм і правил. Відповідно до ст. 20, 23 Закону «Про планування і забудову територій» державні будівельні норми та інші нормативно-правові акти з питань планування і забудови територій є обов'язковими для суб'єктів містобудування. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки при проектуванні і здійсненні будівництва об'єкта містобудування, а відповідно до ст. 4 Закону України «Про основи містобудування» суб'єктами містобудування є, зокрема, фізичні особи. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку, що при побудові зливної ями відповідач зобов'язана була враховувати вимоги до влаштування зливних ям, викладених в примітці 5 п. 3.25. а «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 p. N 44. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним зі способу захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганняла такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Невиконанням вимог ДБН 360-92 відповідачка порушила право позивача на повноцінне використання своєї земельної ділянки і вказане право має бути поновлено на підставі ст. 16, 386, 391 ЦК України, шляхом зобов'язання відповідачки демонтувати конструкцію зливної ями із зливними трубами відведеними для каналізації домоволодіння по [ADDRESS] в м. Новомосковську. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] в частині зобов'язання відповідача знести самовільно збудовані на спірній земельній ділянці літній душ та вбиральню, то суд приходить до наступного. Оскільки згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи виключно на підставі доказів наданих сторонами, то ненадання доказів може бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог. Судом роз'яснювалось сторонам їх право надати експерту збірний кадастровий план-схему земельних ділянок № 126 і 128, що розташовані по [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області в масштабі 1:200 з вказівкою усіх прив'язок існуючих будівель та споруд, розташованих на земельних ділянках до існуючих меж, з зазначенням розмірів всіх будівель, вказати фактичні площі земельних ділянок кожного із власників, якими вони користуються на момент проведення зйомки, однак експерту був наданий збірний кадастровий план лише земельної ділянки позивача, а отже клопотання експерта не виконано в повному обсязі, тому суд приходить до висновку про неможливість задоволення даних позовних вимог позивача в зв'язку з не доведенням ним своїх позовних вимог. Однак суд вважає за необхідне роз'яснити право позивача звернутися з даного приводу до суду з позовом в разі виявлення порушень норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**» зі сторони відповідача за наслідками відновлення межових знаків по межі від літ. В до літ. Б та по межі від літ. Г до літ. В відповідно з Державним актом на право власності від 06.08.2009 року серії [NUMBER] виданого на підставі договору дарування від 02.03.2006 року № 294 серії ВСО 849531. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача перенести самовільно збудований на спірній земельній ділянці газопровід, з наступних підстав. Згідно висновку експерта № 3455-14, при дослідженні встановлено, що через земельну ділянку № 128 проходить газопровід до домоволодіння № 126. На даний газопровід існує затверджена проектна документація. У зв'язку з вищенаведеним експертом зазначена наступна вказівка: власнику земельної ділянки № 128 у разі необхідності надавати безперешкодний доступ до зазначеного газопроводу (здійснення ремонтних заходів, фарбування, тощо). Враховуючи те, що відповідачем у справі надано до суду проектну документацію щодо газифікації домоволодіння № 126 по [ADDRESS] в м. Новомосковську, затверджену в 2005 році (а.с. 104), а отже газифікація проводилась не самовільно як стверджує позивач в своїй позовній заяві, суд приходить до висновку, що в задоволені даної позовної вимоги [PERSON] слід відмовити. Однак суд вважає за необхідне роз'яснити право [PERSON] звернутися за захистом своїх прав до суду, про визнання незаконними дії ПАТ «Дніпропетровське управління по експлуатації газового господарства» щодо погодження проектної документації на газифікацію домоволодіння [ADDRESS] в м. Новомосковську, у разі відсутності погодження даного проекту з власниками суміжної земельної ділянки [ADDRESS]. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] в частині зобов'язання відповідача перенести самовільно збудований на спірній земельній ділянці водяний колодязь разом з водопровідними трубами, то суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач являється абонентом КП ДОР «Облводоканал» з 2001 року. Як вбачається з договору дарування земельної ділянки [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області від 02.03.2006 року (а.с. 10) водопровід було проведено до набуття позивачкою права користування та права власності на землю, а отже їй було відомо про наявність водяного колодязю на червоній лінії [ADDRESS] на час укладення договору дарування. Виходячи з вищевикладеного, судом не може бути встановлено факту порушення прав позивача і, відповідно, в задоволені позову в цій частині належить відмовити. Однак, з урахуванням того, що після відновлення межі між спірними земельними ділянками, може бути виявлено факт порушення прав позивача, а саме розташування трубопроводу від водяного колодязю до домоволодіння № 126 по [ADDRESS], який проходить під земельною ділянкою, що належить [PERSON], без погодження з власником даної земельної ділянки, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу право звернення до суду за захистом порушених прав у відповідності до законодавства України. Позовні вимоги позивача в частині зобов'язання [PERSON] привести земельну ділянку [ADDRESS] в м. Новомосковську Дніпропетровської області у попередній стан у відповідності до Державного акту на право власності від 06.08.2009 року серії [NUMBER] виданого на підставі договору дарування від 02.03.2006 року № 294 серії ВСО 849531, не є конкретними, до того ж стосуються земельної ділянки яка є власністю позивача, та якою вона користується, а тому в цій частині позовні вимоги позивача є необгрунтованими. Аналізуючи вищевикладене в іншій частині позовних вимог позивача необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 229,40 гривень (а.с. 1), витрати на проведення експертизи в розмірі 2361,60 гривень, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, а разом 4591 гривня. На підставі викладеного та

Outcome: partial