Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на утримання їхніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, однак направила заяву у якій позовні вимоги підтримала, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився також, у телефонному режимі повідомив, що проти позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно доведено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-9), які проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а. с. 4). Відповідач добровільно свого законного обов`язку по утриманню дітей не виконує, інших утриманців не має. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом -ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, згідно з якою, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обов`язку по утриманню малолітніх дітей, чим порушує їхні майнові права, то на користь позивачки з нього необхідно стягувати аліменти, які суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved