Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

в позові вказано, що між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб 16/04/1977 р., який розірвано 26/09/2007 р. За час спільного проживання придбали гараж №76а в ГБК «Локомотив-ІФ» по вул. Залізнична, 4 в м. Івано-Франківськ за спільні грошові кошти, які сплатили в 1993 році, а почали користуватись ним в 1992 р. На підставі заяви [PERSON] від 20/05/2009 р. ухвалено рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та видано свідоцтво про право власності на вказаний гараж. Крім цього, в 2005 році сторони уклали інвестиційний договір з ПП «Еталон» про дольову участь в будівництві житлового будинку №4 по вул. Залізничній в м. Івано-Франківськ і вказує, що повністю оплатили за квартиру. Вказані об`єкти цивільних прав вважає набуті в шлюбі із [PERSON], а тому просила суд про визнання за позивачем права власності на 1/2 частки в них. [PERSON] подала зустрічний позов, в якому вказала, що вона та [PERSON] з жовтня 2007 р. спільно проживали і вели господарство, а 05/06/2008 р. зареєстрували шлюб. В 2009 році спільно придбали спірний гараж, який отримано [PERSON] в користування в 2008 році, сплачує членські внески в гаражному кооперативі. В позові вказано, що в 2005 році [PERSON] уклав договір про дольову участь в будівництві житлового будинку №4 по вул. Залізничній в м. Івано-Франківськ. Однак в судовому засіданні відповідачка надала пояснення про те, що вказаний договір було укладено [PERSON] в 2007 році. Грошові кошти сплатили спільно, а тому вважає себе і [PERSON] співвласниками спірних квартири та гаража та просила визнати за нею право власності на 1/2 частки в спірній квартирі. Оскільки [PERSON] був її чоловіком, то вважає, що вона разом з двома іншими спадкоємцями прийняла спадщину, а таму просила суд про визнання за нею права власності на 2/3 частки в праві власності на гараж. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, що в ньому зазначені, заперечив зустрічний позов та надав перед судом пояснення про те, що спірний гараж був придбаний в 1993 році в шлюбі позивачки та [PERSON]; спірну квартиру придбано за договором в 2005 році. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позов, заперечила зустрічний позов та надала перед судом пояснення про те, що [PERSON] був її батьком, він спільно з позивачкою побудував гараж, позивачка виїхала на заробітки в Італію, [PERSON] продав гаражі та і придбав квартиру, з 2006 р. по 2008 р. вона та [PERSON] проживали спільно по вул. Національної гвардії в м. Івано-Франківськ, поховання [PERSON] оплатив його брат, гроші від позики Укрзалізниці перевели у іноземну валюту та передали на депозит, в травні [PERSON] привів відповідачку [PERSON] та познайомив з нею, в Тлумачі [PERSON] проживав від 7 до 8 місяців і потім переїхав в новобудову. В судовому засіданні [PERSON] визнала позов, заперечила зустрічний позов та надала перед судом пояснення про те, що спірну квартиру було придбано їй, 70% оплати за квартиру здійснено до березня 2007 року, а далі не знає, в спірній квартирі не проживає, оскільки відповідачка [PERSON] її не пускає. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримала свій зустрічний позов, з підстав, що зазначені в ньому та заперечила первинний позов. Також відповідачка надала суду пояснення про те, що в серпні 2006 року познайомилась з [PERSON] з жовтня 2007 року вона та [PERSON] почали проживати спільно, однією сім`ю, вели спільне господарство, 05/06/2008 р. вона та [PERSON] одружились; здійснювала поховання [PERSON], він лікувався за державний кошт, спірний гараж використовували з 2008 року, а придбали його в 2009 році, за спірну квартиру сплатили спільно із спільних коштів, договір щодо квартири уклали в 2007 році і тоді ж здійснили за неї перший платіж, проект будинку був розроблений в 2007 році, рік укладення договору щодо квартири зазначено 2005 за наполяганням продавця, до шлюбу сплатили за спірну квартиру 15000 гривень, 90 процентів за квартиру заплатили під час перебування в шлюбі із [PERSON], 06/02/2008 р. сплатили за квартиру 100000 гривень за рахунок отриманої позики, позику повернули за спільні кошти, останній внесок за квартиру в сумі 44351.47 гривень здійснили 14/10/2008 р., з них 39998 гривень були особистими коштами [PERSON]; в квітні 2008 року здійснили переобладнання квартири; вселились в спірну квартиру з [PERSON] спільно в липні 2011 року; в 2009 році отримали довідку про право власності на гараж від забудовника і зареєстрували на нього право власності; вважає, що гараж належить їй та [PERSON] на праві спільної власності подружжя; була присутня під час підписання договору щодо квартири 27/11/2007 р. тоді ж здійснили перший внесок в сумі 5000 гривень. В судовому засіданні представник відповідача підтримала зустрічний позов, з підстав, що зазначені в ньому, заперечила первинний позов та надала пояснення про те, що комплексна будівельна експертиза спірного будинку була здійснена в 2008 році, гараж придбано в шлюбі. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу № 026979 між [PERSON] та [PERSON] їх шлюб розірвано 26/09/2007 р. Відповідно до свідоцтва про смерть № 179499 [PERSON] помер 15/04/2014 р. Відповідно до свідоцтва про право власності на гараж №76а в гаражно-будівельному кооперативі «Локоматив-ІФ» право власності зареєстровано на підставі рішення виконавчого комітету від 16/09/2009 року на [PERSON] Вказане рішення ухвалено на підставі заяви [PERSON] від 20/05/2009 р. та довідки ГБК. Свідоцтво про право власності на спірну квартиру видано 25/03/2009 р. на підставі рішення Виконавчого комітету від 24/02/2009 р. Відповідно до довідки ГБК №162 спірний гараж належить [PERSON] Відповідно до інвестиційного договору №07-ЖБ-1-2005 роком його укладення зазначено 2005 р., його укладено між [PERSON] та ПП «Еталон» про те, що замовник зобов`язується передати житло [PERSON], який зобов`язався сплатити за це грошові кошти. Відповідно до довідки №1339 [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня смерті в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про шлюб № 055352 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05/06/2008 р. Відповідно до заяви від 20/05/2009 р. [PERSON] подав міському голові м. Івано-Франківськ заяву про прийняття рішення про оформлення права власності на спірний гараж. Відповідно до інформації обслуговуючого кооперативу «Локоматив-ІФ» право користування спірним гаражем [PERSON] отримав в 2008 році. Відповідно до платіжного документу №73 [PERSON] в листопаді 2007 р. вніс 5000 гривень за договором про дольову участь в будівництві спірної квартири. Відповідно до платіжного документу №06 [PERSON] в лютому 2008 р. вніс 100000 гривень за договором про дольову участь в будівництві спірної квартири. Відповідно до платіжного документу №39 [PERSON] в січні 2009 р. вніс 2901,70 гривень за договором про дольову участь в будівництві спірної квартири. Відповідно до платіжного документу №07 [PERSON] в лютому 2008 р. вніс 10000 гривень за договором про дольову участь в будівництві спірної квартири. 10/01/2008 р. [PERSON] уклав договір-зобов`язання із державним об`єднанням «Львівська залізниця», відповідно до умов якого отримав позику в сумі 100000 гривень на придбання для себе житла. В комісію по наданню позик державного об`єднання «Львівська залізниця» [PERSON] надав пояснення про те, що отримані 100000 гривень використав на придбання житла для себе в м. Івано-Франківськ. Відповідно до довідки ПП «Еталон» від 03/01/2008 р. [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором про дольову участь в будівництві, в період з 03/10/2005 по 01/07/2007 р. особисто сплатив 115000 гривень, а в період з 01/07/2007 р. по 31/12/2007 р. сплатив 44351,47 гривень. Відповідно до п. 2\~ст. 334 ЦК України\~переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Відповідно до\~ст. 545 ЦК України\~прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Отже, законодавством визначено засіб доказування обставини передання майна, яким є відповідний платіжний документ. В свою чергу довідка ПП «Еталон» від 12/06/2015 р. про оплату грошових коштів не є доказом, що передбачений законом для встановлення факту оплати і отримання грошових коштів на виконання відповідного зобов`язання. Крім цього зміст вказаної довідки категорично заперечила відповідач та її представник, які надали пояснення про те, що у зв`язку із видачею відповідної довідки подали заяву про вчинення злочину. Отже платіжними документами підтверджено факти оплати за спірну квартиру [PERSON] під час його перебування в шлюбі із відповідачкою [PERSON] Відповідно до квитанції обслуговуючого кооперативу «Локоматив-ІФ» [PERSON] сплатила членські внески за 2012, 2013, 2014 роки. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали в м. Тлумач, в 2011 році вони перейшли проживати на спірну квартиру, про яку повідомили що придбали разом і роблять в ній ремонт, спільно розказували, що разом зробили перший внесок в оплату квартири. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що [PERSON] проживав в м. Тлумач з [PERSON] з травня-червня до осені. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що вона підшукали спірну квартиру для [PERSON] та [PERSON], вони повідомили, що перший платіж здійснили в листопаді 2007 р., просила зробити перепланування квартири, привозила їм проект за місцем їх проживання в м. Тлумач, після укладення договору щодо квартири, повідомили, що уклали договір про придбання спірного гаражу, була присутня при підписанні договору [PERSON], але часу цієї дії не повідомила, працює у підпорядкуванні відповідачки. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що [PERSON] та [PERSON] повідомили, що планують жити разом і купують для цього квартиру, в листопаді повідомили, що зробили перший внесок в оплату вартості квартири, до цього спільно проживали в м. Тлумач.В 2007 році [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру і гараж, в якому тримала свої речі з дозволу [PERSON] та [PERSON] Відповідно до п. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради від 30/12/2008 р. № 680 було затверджено акт державної комісії приймання в експлуатацію будинку, в якому знаходиться спірна квартира. 14/03/2006 р. Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради було надано дозвіл ПП «Еталон» на проведення проектно-пошукових робіт для будівництва житлових приміщень по вул. Залізничній, 4 в м. Івано-Франківськ. Відповідно до акту прийманняпередачі спірної квартири її було передано [PERSON] в 2009 році. 12/02/2009 р. [PERSON] подав міському голові заяву про реєстрацію за ним права власності на спірну квартиру. В ст. 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В ст. 182 ЦК України вказано, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином спірну квартиру передано у власність [PERSON] під час перебування в шлюбі з відповідачкою [PERSON] Державну реєстрацію речових прав на спірну квартиру здійснено під час перебування в шлюбі з відповідачкою [PERSON] Відповідно до ст. 21 Закону України Про кооперацію пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. Отже розмір паю має бути підтверджений рішенням кооперативу про визначення розміру паю для спадкодавця, а сума сплачених грошових коштів до пайового фонду має бути підтверджена платіжним документом. Відповідно до п. 2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Так сторони не надали суду жодного доказу того, що спірний гараж був побудований кооперативом або за нього сплачено розмір паю, встановлений кооперативом. Відповідно до п. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Вказані обставини підлягали доказуванню сторонами, саме вони повинні були надати суду докази на їх підтвердження. Отже позивачкою суду не надано доказу на підтвердження обставини розміру майнового внеску спадкодавця, доказу його сплати, набуття спадкодавцем права власності на гараж, виявлення спадкодавцем наміру прийняти гараж у власність, оскільки положення Закону України Про кооперацію передбачає право члена гаражного і гаражно-будівельного кооперативу на отримання пайових внесків при виході із товариства або отримання гаража у власність. Обставина членства позивача чи [PERSON] в гаражному кооперативі перед судом не доведена. Натомість відповідачка [PERSON] надала суду доказ того, що право власності на спірний гараж зареєстровано у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Одним із завдань державної реєстрації речових прав, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» забезпечення визнання та захисту державою цих. Державною реєстрацією речових прав є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. Отже у разі спору перевагу в доведенні юридичної вірогідності своїх речових прав отримує особа, за якою зареєстровано відповідне речове право у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 Закону України Про кооперацію вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Відповідно до ст. 12 Закону України Про кооперацію основними правами члена кооперативу є одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом. Відповідно до ст. 13 Закону України Про кооперацію членство в кооперативі припиняється у разі смерті члена кооперативу - фізичної особи. Відповідно до ст. 21 Закону України Про кооперацію право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується. Так, суду не надано доказу того, що гараж про який вказує позивачка і спірний гараж є одним і тим самим гаражем, оскільки відповідно до пояснення відповідачки [PERSON] спірний гараж було придбано [PERSON] під час перебування з нею в шлюбі і право власності на спірний гараж було зареєстровано також в час перебування вказаних осіб в шлюбі. В свою чергу відповідно до пояснень [PERSON] та [PERSON] їх батько [PERSON] протягом життя мав в користуванні різні гаражі, які в тому числі на їх думку знаходились в кооперативних організаціях, які, втім він самостійно будував, а в наступному продавав. При цьому [PERSON] не міг придбати у сторонньої особи гараж, який би вважав своїм, придбаним ним раніше внаслідок членства в гаражному кооперативі. Отже дії [PERSON] не свідчать про те, що він вважав спірний гараж своїм до моменту його придбання в шлюбі із [PERSON], оскільки не став би придбавати його, якщо би вважав себе власником спірного гаража. В свою чергу відповідно до п. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Державну реєстрацію речових прав на спірний гараж та на спірну квартиру сторони не заперечували. Доказів на спростування правових підстав для ухвалення органом місцевого самоврядування розпорядження про реєстрацію речових прав на спірне майно перед судом не доведено. При цьому в ст. 60 СК України вказано, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п. 2 ст. 60 ЦПК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже набуті [PERSON] та [PERSON] під час їх шлюбу спірні квартира і гараж, придбані в інтересах їх сім`ї вважаються їх спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Тому задоволення позову про визнання за позивачкою права власності на частку майна відповідачки мало б своїм наслідком порушення права власності відповідачки. Отже у вказаній частині позов є формою зловживання правом на звернення до суду. Однак відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень\~ частин другої - п'ятої статті 13\~ цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Прохання відповідача [PERSON] про оформлення спадкових прав на її частку у спадщині [PERSON] на гараж позбавлені правових підстав, оскільки відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є розгляд спорів щодо оспорюваних або порушених прав. Будь-яких її прав як спадкоємця [PERSON] позивач та відповідачі не оспорювали, обставину перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі сторони не заперечували. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину, видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя. Відповідач [PERSON]З не надала суду жодного доказу того, що їй раніше було відмовлено нотаріусом у посвідченні її спадкових прав. Тому вона без будь-яких правових підстав просила про визнання за нею права власності на спадкове майно без і замість звернення до органів нотаріату України, оскільки перебування в шлюбі відповідачки зі спадкодавцем жоден учасник спору не заперечував, належність відповідачки до числа спадкоємців також не заперечувалась іншими учасниками. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є звернення для оформлення спадкових прав до органів нотаріату України, як це передбачено законодавством України. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial