Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

в провадженні [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» про захист прав споживача туристичних послуг та відшкодування збитків. 17.02.2020 р. у даній справі ухвалено заочне рішення, відповідно до якого з відповідача стягнута сума матеріальної шкоди в розмірі 17029 гривень та судовий збір в дохід держави. 25.06.2020 р. представником позивача подана заява про ухвалення у справі додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання про відшкодування витрат на правову допомогу. В судове засідання ніхто не з`явився, однак на підставі положень ст. 270 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Як встановлено судом в ході підготовчого провадження представником позивача наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат у справі, що складаються з витрат на правничу допомогу, вартість яких становить 6500 гривень. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат в частині витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано детальний опис виконаних робіт, Договір про внесення змін до Договору про надання правової допомоги від 20.07.2019 р., прибуткові касові ордери від 25.07.2019 р., 06.08.2019 р., платіжне доручення від 07.10.2019 р., акт приймання-передачі виконаних робіт. Судом встановлено, що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заочне рішення у даній справі було ухвалено без участі сторін і судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне доповнити заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12.02.2020 р., вирішивши питання про розподіл витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved