Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Спичинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.04.1996р. помер дядько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки вступив в фактичне володіння та управління спадковим майном, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину в звязку з втратою правовстановлюючих документів. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Спичинецької сільської ради до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно встановлено, що 08.04.1996р. помер дядько позивача [PERSON] (свідоцтва про смерть а. с. 10), який мав право на земельну частку (пай), розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. Л. Українки с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області (а. с. 12). Позивач є єдиним спадкоємцем після померлого. У встановлений законом строк позивач прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступив у володіння і управління спадковим майном. Однак він не може оформити право на спадщину, в звязку з втратою правовстановлюючого документа. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], який помер 08.04.1996р., мав право на земельну частку (пай), розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у колективній власності КСП ім. Л. Українки с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємець за законом у встановлений законом строк прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, але не може належним чином нею розпорядитися, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право на цю земельну частку (пай).

Outcome: approved