Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

В серпні 2014 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила постановити рішення, яким встановити факт, що вона, [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON], з січня 2004 року по день його смерті [INFO]. В її обґрунтування заявниця вказала, що [INFO] помер [PERSON], якому на день смерті було повних 76 років. Останніх 10 років, з 2004 року вона та [PERSON] проживали однією сім'єю, без реєстрації шлюбу за адресою: Дніпропетровський район [ADDRESS]. Спільних дітей вони не мали через їх вік. До того як вони стали мешкати однією сім'єю, [PERSON] у шлюбі з іншою жінкою не перебував, дітей не мав, рідні, з якими би він підтримував родинні стосунки в нього не було. [PERSON] та вона, [PERSON], мали стосунки як чоловік та жінка, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, весь час жили разом, в одному будинку, називали один одного чоловіком та дружиною, крім того, всі їх знайомі ставилися до них як до подружжя. Після переїзду до [PERSON], приблизно з травня 2004 року, вони стали вести спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, опікувалися один про одного. У них був спільний бюджет, який складався з її та [PERSON] пенсії та інших доходів. Так як спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом не існує, вона, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і рекомендовано звернутися до суду для підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем. У судовому засіданні представник заявниці за довіреністю [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити її у повному обсязі. Представник зацікавленої особи Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутністю. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України судовим порядком можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується актовим записом № 27 від 14 серпня 2013 року Виконавчого комітету Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровській області, свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 528404 (а.с.18). Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому житловий будинок [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1079 кв.м., розміщеної на території Горьківської сільської ради Дніпропетровського району [ADDRESS], що належала померлому па підставі державного акту про право власності на землю. За часи свого життя спадкодавець перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], яка є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців не має. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що з 2004 року заявниця фактично проживала зі спадкодавцем, вони вели спільне господарство та бюджет. Після смерті [PERSON] заявниця займалася його похованням за власні кошти. Заявниця у встановлений законом строк, 29 липня 2014 року, звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Але, державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті цивільного чоловіка [PERSON], померлого [INFO], оскільки не підтверджено шлюбні стосунки між ними, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 липня 2014 року (а.с.14). Для того, щоб успадкувати в порядку спадкування за законом майно, заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем більше п'яти років на момент відкриття спадщини. Окрім вищевикладеного, зібраними доказами підтверджується факт постійного спільного проживання заявниці з померлим [PERSON] з 2004 року. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заявниці в повному обсязі.

Outcome: approved