Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

В серпні 2017 року до Баранівського районного суду звернулася [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (далі також відповідач) про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину. Позов обґрунтовувався тим, що рішенням Баранівського районного суду від 28.02.2014 року по справі №273/234/14-ц з відповідача [PERSON] на користь позивача було стягнуто з відповідача на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімума на дитину відповідного віку, до повноліття сина, тобто до 09.11.2031 року. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12.05.2014 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] було задоволено частково, вказане вище рішення суду першої інстанції було скасоване та ухвалене нове рішення про стягнення з відповідача на мою користь аліментів на сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08.02.2014 року до його повноліття. Позивачу відомо, що відповідач на даний час працює офіційно, має постійний заробіток на пилорамі в Полонському районі. З огляду на вище викладене, позивач вирішила звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, через канцелярію Баранівського районного суду подала заяву, згідно якої справу просила слухати за її відсутності. Крім того, позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 700 грн. щомісячно, зважаючи на те, що відповідач не має офіційного доходу. Відповідач у судове засідання не зявився, при цьому, представник відповідача через канцелярію Баранівського районного суду подав заяву згідно якої просив справу розглядати без його участі та участі відповідача, про уточнених позивачем позовних вимог не заперечував. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Апеляційного суду Житомирської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08.02.2014 року і до його повноліття (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1-2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, ВСУ в своїх розясненнях, викладених у правовій позиції у справі за № 143 цс 13 від 05.02.2014 року, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Окрім того, законодавчими змінами в ч. 3 ст. 181 СК України закріплено положення, згідно з яким спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, враховуючи збільшення законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, беручи до уваги те, що відповідач не заперечує проти даного позову, суд дійшов висновку, що зміна розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини в розмірі 700 грн. не порушуватиме права відповідача та буде достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак, позов підлягає задоволенню. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved