Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про встановлення місця проживання малолітньої дитини та про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що 26.08.2017 р. вона уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис про реєстрацію шлюбів № 706 від 26.08.2017 р., свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.08.2017 р. Ще до народження дитини, подружнє життя з Відповідачем не склалося, та через розбіжності в характерах, позивач, на початку січня 2020 р. змушена була переїхати в інше житло за адресою: [ADDRESS] . [INFO] Позивач народила доньку [PERSON] , актовий запис про народження дитини № 617 від 04.08.2020 р., свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.08.2020 р. Після народження доньки Позивач повернулась для проживання в квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з віком дитини, просить визначити її місце проживання разом з Позивачем в кв. [ADDRESS] . Крім того, оскільки позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку і весь свій вільний час присвячує піклуванню та вихованню доньки, позивач вважає, що Відповідач має можливість сплачувати Позивачу утримання (аліменти) в сумі 1500,00 грн., але не менше половини розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, та аліментів на утримання дитини в розмірі 1/ 3 від всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Лісняк Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Трофимова Г.М.,в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Просили суд зменшити розмір аліментів на утримання дружини до 1000,00 грн., а аліментів на утримання дитини до 1/ 4 всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи третя особа - Орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району до суду свого представника не направило. В листі №2474/01-37/19.02 від 04.10.2021 р. просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2017 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. На час розгляду справи, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). З 01.06.2021 р. [PERSON] , в якості орендаря, уклала письмовий договір оренди кв. [ADDRESS] строком на 1090 календарних днів та за згодою орендодавця, позивач була зареєстрована у вказаній квартирі, що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру України щодо позивача. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Оскільки зазначена обставина визнається учасниками справи, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності її визнання, тому відповідно до приписів ст. 82 ЦПК України вона не підлягає доказуванню. Згідно акту обстеження умов проживання складеного спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР 29.09.2021 р. умови проживання відповідають нормам, помешкання обладнане меблями для сну та відпочинку, обладнане технікою, мається дитяче ліжко, візок, стіл та стілець для харчування, розвиваючи книжки та ігри, одяг взуття за віком та сезоном, засоби гігієни. Відповідно до витягу з наказу № 224-В/тр від 23.11.2020 ТОВ «НоваПошта» [PERSON] надано соціальну відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30.11.2020 по [INFO] . Відповідно до довідки № 1873 від 07.03.2021 р. [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН ЗМР по Комунарському р-ну і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У відповідності до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Із системного тлумачення Конвенції про права дитини, положень Закону України «Про охорону дитинства», норм Сімейного кодексу України, випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи даний спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд виходить з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, враховує вік дитини, особисті якості батьків, їх характеристики, соціальні зв`язки, можливості створення належних умов для виховання дитини. Як вже зазначалось, відповідач не заперечував, щоб суд визначив місце проживання дитини разом з матір`ю. Таким чином, враховуючи, що на даний час малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю, де для її проживання створені належні умови, мати дитини має самостійний дохід та можливість утримувати дитину матеріально, позитивно характеризується за місцем проживання, не зловживає спиртними напоями, наркотичними засобами чи азартними іграми, у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, а тому суд, з урахуванням окремого проживання батьків дитини, приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю, що буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку. Отже, враховуючи, що відповідач не заперечує проти задоволення позову в цій частині, на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідатиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення цієї позовної вимоги. Стосовно питання про стягнення аліментів на утримання дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно вимог ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею (ним) їхньої дитини, відповідно до ч. 2-4 ст. 84 та ст. 86, 88 СК України. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу дитині не надає, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу щодо стягнення аліментів на утримання дитини у повному обсязі. Визначений позивачем розмір аліментів буде відповідати потребам дитини та критеріям виваженості, розумності та справедливості. Також визначений судом розмір аліментів буде відповідати можливостям відповідача. Стосовно стягнення аліментів на утримання дружини, суд зауважує, що за змістом частин першої, другої та четвертої статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно зі статтею 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина четверта статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи положення статті 84 СК України - права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, та зважаючи на те, що позивачка отримує доходи які, як на її утримання, так і та утримання дитини є недостатніми, в той час, як відповідач є працездатною особою, належними та допустимим доказами не довів, що за станом здоров`я він позбавлений можливості надавати допомогу на її утримання, не довів наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на неможливість сплачувати аліменти на дружину, колегія суддів вважає, що з урахуванням інтересів та потреб матері, з якою проживає дитина, передбаченого законодавством права дружини на її утримання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Доказів, які б свідчили, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, судом при розгляді даної справи по суті встановлено не було. Суд не приймає , як підставу в зменшенні розміру аліментів на дитину до 1/ 4 та на дружину до 1000 грн., посилання відповідача на знаходження батьків, на його утриманні, оскільки відповідач є не єдиною дитиною у своїх батьків, які перебувають у працездатному віці. Щодо стану здоров`я, суду не надано належних доказів захворювання та неможливості сплати, а надано лише підтвердження проходження обстежень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial