Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Спичинецької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Позивач просить визнати право власності на земельну частку (пай), що належала на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.10.2003 року померла її баба [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у виді земельної частки (паю) та іншого майна. Заповітом від 01.06.2000р. сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавиця заповіла позивачу. У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач в судове засідання не зявилась, у телефонному режимі повідомила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила розглянути справу у її відсутності. Представник Спичинецької сільської ради до суду не зявився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось. Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно встановлено, що померла 06.10.2003р. [PERSON] (свідоцтво про смерть, а. с. 7) мала право на земельну частку (пай), розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Л.Українки с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області. У встановлений законом строк позивач прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки фактично вступила в користування, управління і володіння спадковим майном, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Дані правовідносини у системному звязку регулюються: -п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, згідно з якою спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла 06.10.2003 року мала право на земельну частку (пай), розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Л.Українки с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області; [PERSON] як спадкоємець за заповітом у встановлений законом строк прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право на цю земельну частку (пай).

Outcome: approved