Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

В позові [PERSON] та [PERSON] вказали, що 01 серпня 2017 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, позивач [PERSON] відмовився від спадщини, про що подав заяву нотаріусу. Після смерті матері залишилося спадкове нерухоме майно: ідеальна частка квартири [ADDRESS] що відповідає 39,3 м2 загальної площі. Так, згідно з рішенням Виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №325 від 12 жовтня 1999 року, затверджені встановлені ідеальні частки співвласників в квартирі [ADDRESS] наступним чином, за [PERSON] - 39,3 м2 загальної площі, за [PERSON] - 18,9 м2 загальної площі. 16 листопада 1999 року [PERSON] виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] загальною площею 39,3 м2, розмір частки в майні не зазначений. На час видачі цього свідоцтва про право власності законодавством не була передбачена державна реєстрація речових право на нерухоме майно, саме тому відомості в державних реєстрах щодо права власності спадкодавця відсутні. Таке ж свідоцтво про право власності на житло 18 листопада 1999 року було видане й [PERSON], про що міститься вказівка у Договорі міни від 12 вересня 2000 року. Відповідно до Договору міни від 12 вересня 2000 року, [PERSON] обміняв однокімнатну квартиру [ADDRESS] (Центральній) в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області житловою площею 16,5 м?, загальною площею 31,0 м2, що належала йому на праві приватної власності, на частку рівну 18,9 м2 трикімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 43,0 м2 загальною площею 58,2 м2, яка належала [PERSON]. Цей договір міни зареєстрований РКП «Василівське районне бюро технічної інвентаризації», про що видано Реєстраційне посвідчення від 25 вересня 2000 року, згодом цей Договір міни зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що зроблений витяг №13245171 від 17.01.2007 року, в якому зазначено майно, як кімната в квартирі спільного заселення, частка (1/1). Постановою №96/02-14/93/2017 від 06 лютого 2018 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що на підставі наявних документів неможливо встановити склад спадкового майна. Співпозивачі вказали, що з урахуванням рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №325 від 12 жовтня 1999 року, яким вперше затверджені встановлені ідеальні частки співвласників в квартирі [ADDRESS] та договору міни від 12 вересня 2000 року, згідно з яким право на частку [PERSON] в майні перейшло до [PERSON], необхідно визначити ідеальні частки в нерухомому майні наступним чином: загальна площа квартири складає 58,2 м2, частка [PERSON] складає 18,9 м., співвідношення частки [PERSON] до загальної площі квартири складає 58,2 м?/18,9 м2 = 3/1, тобто його частка відповідає 1/3 ідеальної частки, відповідно частка померлої складає 2/3 квартири, яка і є спадковим майном і входить до складу спадщини. Оскільки визначити частки у спільному майні, визначити склад спадщини та оформити спадкові права на спадкове майно у позасудовому порядку позивачі не можуть, оскільки належне оформлення права власності мав здійснити спадкодавець особисто, вчинення таких дій спадкоємцем від імені спадкодавця законодавством не передбачено, позивачі просили суд визначити ідеальну частку співвласника у спільній частковій власності, а саме визначити [PERSON], 1/3 частки квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON], право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 01 серпня 2017 року. В судове засідання позивачі та представник позивача не зявились, проте надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили позов задовольнити. Представник відповідача Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відзиву на позов не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] в судове засідання не зявилась, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджується матеріалами справи та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Судом встановлено, що 01 серпня 2017 року померла мати позивачів [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №392314 від 08 серпня 2017 року (а.с.11). Той факт, що померла [PERSON] доводилася позивачам матірю підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], серія VII-УР №0809303 від 12 липня 1968 року (а.с.10) та свідоцтвом про народження [PERSON], серія І-ЖС №279306 від 04 травня 1972 року (а.с.39). Згідно довідки про склад сімї №666 від 13 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.13). Відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області №325 від 12 жовтня 1999 року, затверджені встановлені ідеальні частки співвласників в квартирі [ADDRESS] наступним чином: за [PERSON] - 39,3 м2 загальної площі, за [PERSON] - 18,9 м2 загальної площі (а.с.19). Згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 18 листопада 1999 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради [ADDRESS] загальною площею 39,3 м? в будинку 20 по вулиці Ентузіастів в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області на праві власності належить [PERSON] (а.с.20-21). Характеристика квартири [ADDRESS] підтверджується технічним паспортом, виданим Василівським районним бюро технічної інвентаризації 08 жовтня 1999 року (а.с.22-25, 31-34). Відповідно до договору міни від 12 вересня 2000 року [PERSON] обміняв однокімнатну квартиру [ADDRESS] (Центральній) в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області житловою площею 16,5 м?, загальною площею 31,0 м2, що належить йому на праві приватної власності, на частку рівну 18,9 м2 трикімнатної квартири [ADDRESS] житловою площею 43,0 м2 загальною площею 58,2 м2, яка належить [PERSON] (а.с.26-27), зазначений договір міни зареєстрований РКП «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» про що видане реєстраційне посвідчення (а.с.28-29), та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що зроблений витяг №13245171 від 17 січня 2007 року в якому зазначено майно як кімната в квартирі спільного заселення, частка (1/1) (а.с.30). Приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу ГТУЮ у Запорізькій області [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №96/02-14/93/2017 від 06 лютого 2018 року, було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна - квартири [ADDRESS] (а.с.40-41). Згідно звіту про оцінку об'єкту нерухомості - трикімнатної житлової квартири [ADDRESS], ринкова вартість об'єкту оцінки становить 269795,41 гривень, вартість 1 м2 загальної площі квартири становить 4 635,66 гривень (а.с.42-54). З матеріалів чинної спадкової справи №93/2017, заведеної приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] після смерті 01 серпня 2017 року [PERSON], вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом після її смерті 30 жовтня 2017 року звернувся [PERSON], а [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від права на прийняття спадщини (а.с.,77,78). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року за № 20, суд роз'яснив, що: розглядаючи позови, пов'язані зі спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його працею та коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна. Відповідно до ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (частина 1). Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (частина 2). Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.2 ст.1226 ЦК України суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З урахуванням рішення виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради №325 від 12 жовтня 1999 року, яким вперше затверджені встановлені ідеальні частки співвласників в квартирі [ADDRESS] та договору міни від 12 вересня 2000 року, згідно з яким право на частку [PERSON] в майні перейшло до [PERSON], суд вважає, що необхідно ідеальні частки в нерухомому майні необхідно визначити наступним чином: загальна площа квартири складає 58,2 м2, частка [PERSON] складає 18,9 м., співвідношення частки [PERSON] до загальної площі квартири складає 58,2 м?/18,9 м2 = 3/1, тобто його частка відповідає 1/3 ідеальної частки, відповідно частка померлої [PERSON] складає 2/3 квартири, яка і є спадковим майном і входить до складу спадщини. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], позивач [PERSON] відмовився від права на прийняття спадщини після смерті матері, встановити склад спадкового майна в позасудовому порядку неможливо та враховуючи, що позивач [PERSON] є власником частки нерухомого майна - квартири [ADDRESS], яка відповідає 1/3 частці загальної площі, а позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем належної померлій [PERSON] 2/3 частини нерухомого майна та у звязку з невизначенням часток співвласників в нерухомому майні за життя матері позивачів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved