Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що 16 травня 2013 року, між нею та відповідачем [PERSON] [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 87, було зареєстровано шлюб. 25 липня 2014 року у неї народилася донька - [PERSON] та їй видано свідоцтво про народження від 29 липня 2014 року серія І - НО № 613019 Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 310. Батьком в свідоцтві вказаний - [PERSON]. Із [PERSON] вона познайомилась у період відбуття ним покарання у вигляді 12 років позбавлення волі за ст. 115 КК України у [PERSON] виправній колонії. Передостанній раз відвідування відповідача відбулося на початку вересня місяця 2013 року. У 2014 році нею було подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області, але у звязку із виниклими подіями та проведенням антитерористичної операції у Донецькій області, розгляд цивільної справи було зупинено і справа не була вирішена по суті. З 15.10.2014 року і станом на теперішній час вона та її малолітня дитина вважаються переміщеними особами, вимушеними виїхати з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. 29.09.2015 року відповідно до рішення Василівського районного суду по цивільній справі № 331/3210/15-ц провадження 2/331/1064/2015, шлюб із відповідачем було розірвано. Про те, що [PERSON] не є його донькою, [PERSON] розумів із початку її вагітності. В останнє, при відвідуванні чоловіка у березні 2017 року, вона йому повідомила про намір звернутися до Василівського районного суду із позовом про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька. У спільній розмові вони дійшли до загальної згоди, тому, згідно листа, підписаного особисто [PERSON] та завіреного начальником Микитівської ВК, відповідач не заперечує проти позовних вимог. Відповідач не є фізіологічним батьком дитини, запис був зроблений, оскільки вони перебували у шлюбі. На даний час її відносини з відповідачем припинені та не підтримуються, відповідач не бажає приймати участі в майбутньому вихованні дитини та допомагати їй матеріально, морально та фізично приймати участь у житті дитини. Позивачка просить суд ухвалити рішення про виключення з актового запису N 310 від 29 липня 2014 року про народження доньки [PERSON], вчиненого Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, даних про те, що батьком є - [PERSON]; зобовязати Василівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області виключити з актового запису № 310 від 29 липня 2014 року про народження доньки відомості про те, що батьком є [PERSON]. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, але, відповідно до заяви, яка є в справі, просить суд розглянути справу в його відсутності, з позовними вимогами згоден. Представник Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не зявився, але начальник Служби надала заяву з проханням розглядати справу у відсутності їх представника. Представник Василівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Суд, вислухавши думку позивачки, вважає можливим, розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу. Суд, вислухавши пояснення позивачки, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно з матеріалів справи: - 16 травня 2013 року було зареєстровано шлюб позивачки з відповідачем, що підтверджується рішенням суду та паспортами позивачки й відповідача, копії яких є у справі; -25 липня 2014 року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі. Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON]; -відповідно до ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік батьком дитини; -29.09.2015 року шлюб позивачки та відповідача було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, копія якого є у справі. Таким чином, враховуючи той факт, що [PERSON] була народжена у період перебування позивачки та відповідача у шлюбі, то й записані вони були у актовому записі про її народження батьками, відповідно до ст.133 СК України. Ст.138 СК України передбачає, що жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, предявивши позов про виключення запису про нього, як батька дитини, з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. До такої вимоги матері встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. [PERSON] звернулася до суду з даним позовом - 04.05.2017 року, про що свідчить вхідний штамп на позовній заяві, тобто, у порушення передбаченого ст..138 СК України, строку. Клопотання про поновлення зазначеного строку позивачка не заявляла. Крім того, позивачкою не зазначено, хто саме є батьком - [PERSON], цією особою не подано заяву про своє батьківство. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, позивачка суду не надала. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що позов є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати суд вважає необхідним віднести за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed