Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивачка вказує на те, з 1989 року вона проживала з [PERSON] однією сімєю та перебувала у фактичних шлюбних відносинах. В липні 1998 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], але в силу обставин, які склалися формально його розірвали у вересні того ж року. Проте і в подальшому вони проживала однією сімєю та перебувала у фактичних шлюбних відносинах аж до смерті [PERSON] 20 травня 2017 року. В звязку з цим просить суд встановити факт проживання однією сімєю без шлюбу [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] та [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] в період з 01 січня 2004 року по 20 травня 2017 року. Також вказує на те, що за період проживання однією сімєю спільною працею та спільними коштами вони набули спільне майно, яке є їх спільною сумісною власністю. Так, в 2006 році вони придбали автомобіль марки «Ауді 100», 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрували в органах МРЕВ на імя чоловіка [PERSON] та який використовували в інтересах сімї. Просить суд визнати за нею право спільної сумісної власності подружжя на даний автомобіль. В ході розгляду справи позивачкою було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій вона просила визнати за нею право першої черги спадкоємців на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON], а саме: ? частки автомобіля автомобіль марки «Ауді 100», 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], ? частки земельної ділянки площею 0,0721 га. з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на ? частки житлового будинку, які розташовані по вулиці Парковій,16 в м.Здолбунів, Рівненської області. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали повністю та просять задовільнити їх. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю та пояснила суду, що позивач по справі [PERSON] є її матірю, а [PERSON] батьком. Вони весь час проживали разом. Спочатку проживали по вул.Білій, а пізніше по вул.Шевченка в м.Рівне. Коли батько проживав у [INFO] то вони з матірю також допомагали робити ремонт в будинку. Автомобіль марки «Ауді 100» батьки купували разом за спільні кошти, використовували його для потреб сімї. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов не визнали та пояснили суду, що позивачка з [PERSON] не проживала однією сімєю. Автомобіль марки «Ауді», на який вказує позивачка, був придбаний [PERSON] за кошти, які позичила йому його рідна сестра. Що стосується визнання за позивачем права спадкування першої черги, то оскільки вона не перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, то вона не може бути спадкоємцем першої черги. Просять в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу встановлюється у судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні встановлено, що у липні 1998 року позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. 14 09.1998 року шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ГЮ № 016016 від 14.09.1998 р., актовий запис № 688. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 208483 [PERSON] помер 20 травня 2017 року, актовий запис № 146. Після розірвання 14.09.1998 р. шлюбу позивач [PERSON] та [PERSON] продовжували проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Даний факт стверджується показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] пояснив суду, що він спілкувався з [PERSON] та позивачкою [PERSON] близько 20 років, вони дружили сімями, часто зустрічалися. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як одна сімя. Спочатку вони проживали по вул.Біла, а потім по вул.Шевеченка в м.Рівне. Автомобіль марки «Ауді» [PERSON] та [PERSON] купували разом та використовували його для сімї. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає в [INFO] поруч з будинком в якому проживали батьки [PERSON], а пізніше і сам [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживали разом в м.Рівне. Коли були батьки [PERSON], то [PERSON] та [PERSON] постійно разом приїжджали в м.Здолбунів допомагати батькам, робили ремонт в будинку, будували гараж, погріб. Коли [PERSON] проживав в [INFO], то [PERSON] постійно приїжджала до нього з їх дочкою [PERSON] допомагали йому. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він знайомий з [PERSON] з того часу як він одружився з [PERSON] Вони проживали як сімя. Постійно разом їздили до батьків [PERSON] в м.Здолбунів, допомагали їм. До матеріалів справи позивачем додано цілий ряд накладних та товарних чеків на придбання будівельних матеріалів, що підтверджує її пояснення про те, що вона разом з [PERSON] проводила ремонт будинку по вул.Парковій,16 в м.Здолбунів, Рівненської області. Також, позивачкою було долучено в судовому засіданні ряд фотографій, які підтверджують факт спільного її проживання з [PERSON] однією сім'єю. Сукупність наведених доказів стверджує той факт, що позивач [PERSON] з вересня 1998 року спільно проживала з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, були поєднані спільним побутом і між ними дійсно склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Проте, слід зазначити, що чинним законодавством передбачено встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу лише з 01 січня 2004 року. Що стосується показань свідка [PERSON] про те, що [PERSON] не проживала з [PERSON], то суд їх оцінює критично, оскільки він є зацікавленим в результаті розгляду справи, на даний час, згідно його пояснень, користується спірним транспортним засобом. Крім того, його показання повністю спростовуються показаннями інших свідків. Свідок [PERSON] дав суду показання, що він був знайомий з [PERSON] Проте, достовірно ствердити, які були відносини в [PERSON] та [PERSON] він не може. Також, що стосується показань свідка [PERSON], то вона не була взагалі знайома з [PERSON] в той час, коли було придбано спірний автомобіль. В силу ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обов'язку доводити право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно частин 1, 3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА 023695 за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки «Ауді 100», 1989 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WAUZZZ44ZKN062990, реєстраційний номер [NUMBER]. Як встановлено судом транспортний засіб придбано [PERSON] та позивачем [PERSON] за спільні кошти в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а отже вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя і позивачці підлягає виділенню ? частина даного автомобіля. Що стосується позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права першої черги спадкоємців на спадкування майна, що залишилося після смерті [PERSON], то вони задоволенню не підлягають, оскільки ч.2 ст.21 Сімейного кодексу України встановлено, що проживання однією сімєю жінки і чоловіки без шлюбу є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя, то зарахувати цивільного чоловіка/дружину до першої черги спадкоємців (якими є діти, батьки спадкодавця і той із подружжя, який його пережив) неможливо.\~ Також підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed