Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

В серпні 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 22 103 грн. 93 коп. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 вересня 2006 року між банківською установою та [PERSON] укладений кредитний договір на суму 2 500 грн. (з подальшим його збільшенням до 5 500 грн.) у вигляду встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 22 103 грн. 93 коп., яка складається з наступного: 5 132 грн. 90 коп. заборгованість за кредитом, 15 442 грн. 27 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 028 грн. 76 коп. - штраф (процентна складова). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж проведений 03 березня 2009 року, а з позовом банк звернувся в серпні 2014 року, тобто після спливу строку позовної давності. Апелянт вказує на те, що згідно з п. 3.1.3 правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, а в ході розгляду справи позивачем не надано доказів про те, що йому, апелянту, було видано декілька банківських карток та що строк дії належної йому картки було встановлено до січня 2013 року. Апелянт зазначає, що скріншот екрану ПК з програмного комплексу Мультикаса/Приват48 не є належним доказом щодо отримання нової картки. Апелянт посилається на те, що помилковим є твердження суду про визнання представником відповідача факту здійснення відповідачем 03 березня 2009 року погашення заборгованості в сумі 350 грн. на картку [NUMBER], оскільки в запереченнях на позовну заяву та в судових засіданнях зазначалось лише про те, що згідно із розрахунком банку, проведення останнього платежу відбулося 03 березня 2009 року і жодного разу не зазначалося про проведення цього платежу саме відповідачем та на картковий рахунок [NUMBER]. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 13 вересня 2006 року між банківською установою та [PERSON] укладений кредитний договір на суму 2 500 грн. у вигляду встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач отримав від банківської установи декілька банківських карток, в тому числі і картку № [NUMBER]; 03 березня 2009 року відповідач здійснив погашення кредитної заборгованості на картку № [NUMBER]; підстави для застосування строків давності відсутні, оскільки строк дії вказаної банківської картки було встановлено до січня 2013 року. Проте, з таким висновком не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача пояснила, що [PERSON] у вересні 2006 року отримував лише банківську картку № [NUMBER], строк дії цієї картки невідомий у зв»язку зі спливом значного часу. Платіж, який згідно з розрахунком позивача проведений 03 березня 2009 року, проведений не [PERSON] Під час апеляційного розгляду справи представник позивача пояснив, що [PERSON] отримав чотири банківські картки в слідуючій послідовності : № [NUMBER]; № [NUMBER]; № [NUMBER]; № [NUMBER]. Строк дії першої, другої та третьої картки невідомий, оскільки ці дані не зберіглися в комп»ютерній програми у зв»язку з видачею четвертої картки. Строк дії останньої картки встановлений по січень 2013 року, що підтверджується даними скріншот екрану ПК з програмного комплексу Мультикаса/Приват48 ( а.с. 43). Відсутні письмові докази, зокрема заяви та підписи відповідача по отримання другої, третьої та четвертої карток. Після видачі кожної слідуючої картки, дія попередньої картки блокується. Як вбачається з заяви клієнта, 13 вересня 2006 року [PERSON] отримав банківську картку № [NUMBER]. Згідно п.3.1.3 правил користування платіжною карткою по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надходило письмової заяви держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій (в передостанній строк день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. В ході розгляду справи позивачем не надано заяви відповідача , підпису відповідача або інших належних доказів, які б свідчили про отримання останнім банківських карток № [NUMBER]; № [NUMBER]; № [NUMBER]. Скріншот екрану ПК з програмного комплексу Мультикаса/Приват48, з урахуванням приписів ст.. 58, 59 ЦПК України. не є належним та допустимим доказом щодо отримання відповідачем нових карток. В ході розгляду справи позивачем не спростовані твердження відповідача та його представника про те, що платіж, який згідно з розрахунком банку, проведений 03 березня 2009 року на платіжна картку № [NUMBER], проведений не [PERSON] Відповідно до п.3.1. Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії вказаний в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого банк та клієнт укладають договір про надання банківських послуг. Відповідно до заяви клієнта від 13 вересня 2006 року строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року ( справа № 6-14цс14) картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. В заяві клієнта від 13 вересня 2006 року термін дії картки № [NUMBER] не зазначений; в ході розгляду справи банківська картка № [NUMBER] суду не надана, що унеможливлює встановити строк її дії. Відповідно до законодавства , що регулює кредитні правовідносини, облік всіх операцій за договором банківського кредиту покладений на кредитора. Отже, саме банк має надати суду документи, в яких зафіксовано строк дії виданої [PERSON] картки № [NUMBER]. Проте, таких документів банк не надав. В ході розгляду справи відповідачем було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ненадання саме позивачем належних доказів про строк дії банківської картки № [NUMBER] позбавляє можливості спростувати твердження відповідача щодо пропуску строку позовної давності як по основній вимозі, так і по додатковим вимогам, тобто позовні вимоги банківською установою належними доказами по справі не підтверджені.

Outcome: approved