Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, в якому просила припинити іпотеку житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське (Ювілейне), вул. Харківська, буд. 25, що виникла на підставі Договору іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року (серія та номер 1713, виданий 11 квітня 2008 року), укладеного між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON], шляхом виключення з Державного реєстру іпотек запису № 15099992 (реєстраційний номер 7000006) про державну реєстрацію Договору іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року (серія та номер 1713, виданий 11 квітня 2008 року) та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису № 15100165 (номер обтяження 6999839) про державну реєстрацію обтяжень Договору іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року (серія та номер 1713, виданий 11 квітня 2008 року); скасувати арешти та обмеження на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське (Ювілейне), вул. Харківська, буд. 25; припинити право власності [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» (код ЄДРПОУ 32475980, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське (Ювілейне), вул. Харківська, буд. 14-а) на предмет іпотеки: житловий будинок, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Слобожанське (Ювілейне), вул. Харківська, буд 25; визнати право власності за нею, [PERSON] на житловий будинок № 25, що знаходиться за адресою: вул. Харківська, смт. Слобожанське (Ювілейне), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачка вказала, що на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 23 червня 2016 року вона, [PERSON] набула всі права вимоги за Договором іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11.04.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] Предметом іпотеки згідно п.1.3 Договору про відступлення права вимоги є нерухоме майно: будинок, згідно з витягом з реєстру права власності на нерухоме майно №18347254, виданого 02 квітня 2008 року Дніпропетровським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», реєстраційний №16888945, за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Харківська, буд. 25. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: будинок № 25 вул. Харківська, смт. Ювілейне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 11 квітня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1709, для задоволення грошових вимог АТ «[PERSON] [PERSON]» за кредитним договором №014/147311/3171/74 від 11 квітня 2008 року в сумі 6408125 грн. 52 коп. шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Право власності на предмет іпотеки належить [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада», таким чином, іпотека для нового набувача ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада», є дійсною, а отже вона має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог відповідно до укладеного договору іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року, незалежно від того, хто є власником предмета іпотеки на поточний момент. [PERSON], скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором Іпотеки належним чином не виконала, а тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «[PERSON] [PERSON]» надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, заперечень не має. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, заперечень не має. Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Встановлено, що 11 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 014/147311/3171/74, за яким [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 321592,60 доларів США на придбання нерухомості - житловий будинок № 25 по вул. Харківська, смт. Слобожанське (Ювілейне), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, загальною площею 210,5 кв.м., строком до 11 квітня 2027 року (а.с.13-22). В забезпечення кредитного договору, 11 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 014/147311/3171/74/1, за яким [PERSON] передала в іпотеку житловий будинок № 25 по вул. Харківська, смт. Слобожанське (Ювілейне), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, загальною площею 210,5 кв.м., житловою площею 96,7 кв.м., що розташований на земельній ділянці (у держфонді договір оренди від 18.09.2006 року) загальною площею 960,0 кв.м. (а.с.10-12). 23 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк» був укладений Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за кредитним договором №014/147311/3171/74 від 11 квітня 2008 року, що укладений між Первісним Кредитором та Позичальником [PERSON], Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає всі права вимоги за Договором іпотеки між Первісним кредитором (як Іпотекодержателем) і [PERSON] (як Іпотекодавцем), що посвідчений 11 квітня 2008 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1713, який виступає в якості забезпечення виконання зобовязань, що випливають з Кредитного договору (а.с.27-30). На підставі Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного 23 червня 2016 року, [PERSON] набула всі права вимоги за Договором іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] (а.с.33-34). Відповідно до п. 5.4. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися за рішенням суду. Згідно зі ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Окрім того, ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли цё передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості, та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України, визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання їм своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2013 року, позовні вимоги банку задоволено, та звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року, а саме житловий будинок № 25 по вул. Харківська, смт. Слобожанське (Ювілейне), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, загальною площею 210,5 кв.м., житловою площею 96,7 кв.м., що розташований на земельній ділянці (у держфонді договір оренди від 18.09.2006 року) загальною площею 960,0 кв.м., що належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 11 квітня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1709, для задоволення грошових вимог АТ «[PERSON] [PERSON]» за кредитним договором №014/147311/3171/74 від 11 квітня 2008 року в сумі 6408125 грн. 52 коп. шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». В той же час право власності на предмет іпотеки належить ТОВ «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада» згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 459 від 15 листопада 2006 року (а.с.23). Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від Іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відомо не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечним договором, у тому числі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Таким чином, іпотека для нового набувача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Міжнародна будівельна компанія «Україна-Канада», є дійсною, а отже позивачка має право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог відповідно до укладеного договору іпотеки №014/147311/3171/74/1 від 11 квітня 2008 року, незалежно від того, хто є власником предмета іпотеки на поточний момент. До [PERSON] перейшло право вимоги, яке виникло з договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 23 червня 2016 року, регулюючись ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Згідно з п.п. 1,2 Іпотечного договору, на забезпечення виконання основного зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: житловий будинок № 25 по вул. Харківська, смт. Слобожанське (Ювілейне), Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. [PERSON] скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором Іпотеки належним чином не виконала. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Пунктом 39 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Вказані положення зазначені і у п.п. 5.1 - 5.3 Іпотечного договору від 11 квітня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] із застереження, що міститься в Іпотечному договорі (п.5.1) вбачається, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема судовий захист цивільного права та інтересу, та справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved