Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом, який в грудні 2017 року уточнила та просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку №16-а по вул. Поштовій у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області після смерті [PERSON], яка померла 01 січня 2010 року. В обґрунтування позову позивачка вказала, що 01 січня 2010 року померла її рідна тітка [PERSON]. За час свого життя заповіту не складала. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння за адресою: вул. Поштова, 16-а м. Підгородне Дніпропетровський район Дніпропетровська область. Крім неї до Дніпровської районної державної нотаріальної контори для оформлення права спадкування за законом з заявою про прийняття спадщини звернулась також [PERSON] Постановою нотаріуса від 16 жовтня 2013 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла 01 січня 2010 року, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а тому вона звернулася до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи Дніпровської державної нотаріальної контори надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі їх представника (а.с.149). Представник третьої особи Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі їх представника (а.с.150). Вислухавши представників учасників процесу, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 січня 2010 року померла [PERSON], про що свідчить актовий запис № 05 від 05 січня 2010 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №316904 виданому Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 05 січня 2010 року (а.с.92). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння за адресою: вул. Поштова, 16-а в м. Підгородне Дніпровський район Дніпропетровська область, яке складається з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 62,5 кв.м., сарай літ. Б, вбиральня літ. В, літній душ літ. Г, яке належало [PERSON] на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 19 червня 1986 року та рішення виконкому Дніпропетровської районної ради народних депутатів від 03 червня 1986 року № 136/2 про надання дозволу по відведенню земельної ділянки для будівництва житлового будинку по вул. Поштова, 16-а в м. Підгородне. Власної сімї та дітей [PERSON] не мала. За час свого життя заповіту не складала. [PERSON] є племінницею [PERSON] (дочкою рідного брата померлої [PERSON], померлого 10 грудня 1980 року), а тому відповідно до чинного законодавства у встановлений законом строк, 16 червня 2010 року звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON], померлої 01 січня 2010 року (а.с.86). [PERSON] не мала власної сімї та дітей, батьки її померли, на момент смерті [PERSON], відповідачка проживала разом з сестрою, то у відповідності до положень ст. 1262 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом. У встановлений законом строк, 02 березня 2010 року [PERSON] звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON], померлої 01 січня 2010 року (а.с.89). Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно відповіді КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» від 15.07.2016 року вих. №921, на житловий будинок по вул. Поштова, 16-а в м. Підгородне свідоцтво про право власності на імя [PERSON] не готувалось та не видавалось (а.с.18). Таким чином, за життя спадкодавець [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на житловий будинок по вул. Поштова, 16-а в м. Підгородне, а тому відсутність правовстановлюючих документів у спадкодавця на житловий будинок, не є наслідком дій чи бездіяльності відповідача. Відповідно положень до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013\~року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації (технічний паспорт на житловий будинок), житловий будинок по вул. Поштова, 16-а в м. Підгородне побудований в 1987 році на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності від 19.07.1986 року, посвідченого Дніпропетровською держнотконторою за реєстровим №1768. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, вищезазначена стаття закону визначає, що заявником (в розрізі даного закону) є спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом). Відповідно до положень ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено порядок державної реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, а саме, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість здійснити державну реєстрацію права власності на обєкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року. При цьому, п. 66 Постанови Кабміну від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено процедуру держаної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна спадкоємцями, у разі якщо спадкодавець своє право не зареєстрував, а саме: Для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені\~статтею 27\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про субєкта права власності - спадкодавця з обовязковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. З огляду на вищевказані норми чинного законодавства України, суд прийшов до висновку, що спадкоємці після смерті [PERSON] мають право та можливість поза судовим порядком оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок по вул. Поштова, 16-а в м. Підгородне, який належить померлій [PERSON] і реалізувати своє право на оформлення 1/2 частки на спадкове майно. Вищевикладені норми, дають можливість позивачу [PERSON] в позасудовому порядку оформити правовстановлюючі документи на частку у спадщині після смерті спадкоємиці [PERSON]. Аналізуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають у звязку з їх не обґрунтованістю та безпідставністю звернення з позовом до суду, оскільки позивачем не надано доказів відмови органів реєстрації прав у вчиненні дій по реєстрації права власності на житловий будинок в порядку п. 66 Постанови Кабміну від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та доказів порушення прав саме відповідачем [PERSON] Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У звязку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed