Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом КП «ЖКС «Черьомушки» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд, представник позивача вказувала, що [PERSON], [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS]. У зв'язку із нерегулярною оплатою наданих житлово-комунальних послуг в осіб утворилась певна заборгованість перед підприємством. Виходячи з викладеного, повноважна особа КП «ЖКС «Хмельницький» звернулась до суду з даним позовом, в якому, неодноразово уточнивши заявлені вимоги, просила стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь підприємства суму заборгованості за житлово-комунальними послугами у загальному розмірі 11443,51 гривень та судові витрати. Справа неодноразово розглядалась судами. Так, рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 12 лютого 2014 року заявлений позов задоволено та стягнуто з [PERSON] суму боргу за користування приміщенням та житлового-комунальними послугами в загальному розмірі 15346,22 гривень і судові витрати. Судове рішення було оскаржене стороною відповідача в апеляційному порядку та згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасоване, постановлене нове рішення про відмову в задоволенні заявленого позову. Але за касаційною скаргою сторони позивача Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 28 січня 2015 року було постановлено ухвалу про скасування рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 12 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2014 року із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляду справи правове обґрунтування та предмет позову не змінювались, однак була уточнена безпосередня сума боргу, заявленого до стягнення, - 11443,51 гривень. Представник КП «ЖКС «Хмельницький» у відкрите судове засідання з'явилась, заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання з'явилась, заявлені вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, проаналізувавши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 16 травня 2014 року. Вказаний будинок знаходиться на балансі та обслуговується КП «ЖКС «Черьомушки», особовий рахунок за [NUMBER] відкрито на [PERSON] Вказані обставини були визнані сторонами по справі, що виключило необхідність їх доказування (ст. 61 ЦПК України). Згідно довідки (витягу з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №1740 від 01 вересня 2014 року, у зазначеній квартирі постійно проживає та зареєстрована [PERSON] Однак як свідчать розрахункові документи, з 01 листопада 2010 року по квартирі нерегулярно оплачуються комунальні та інші послуги. Як зазначалось, відповідач [PERSON] вказаної заборгованості не визнає та свідчить про неналежне надання послуг з боку ЖКС та відсутність укладеного договору між сторонами. Проте як свідчать матеріали справи, 25 червня 2012 року між КП «ЖКС «Черьомушки» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, згідно п.1 якого КП «ЖКС «Черьомушки» зобов'язалось надавати [PERSON] послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій квартир [ADDRESS], а споживач зобов'язалась своєчасно оплачувати вказані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором. При цьому розмір щомісячної плати за послуги на момент укладення договору встановлено на рівні 140,94 гривень з тарифом 1,74 гривень за 1кв.м., що встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року. У зв'язку з тим, що сторона відповідачів заперечує факт укладення відповідного договору, суд зазначає наступне. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. В силу ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору. Згідно ст. 68 Житлового кодексу УРСР, Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Кабінетом Міністрів України від 08 жовтня 1992 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок споживача комунальних послуг щомісячно вносити плату за комунальні послуги. На підставі ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов'язок виконавця послуг підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, обов'язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року. Виходячи з викладеного, відмова або зволікання з укладенням вищезазначеного договору та несплата за надані послуги є порушенням законодавства. Необхідність укладення договору передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Даний висновок підтверджується також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-6651св.12), де зазначено, що відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року за №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Як передбачає ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як зазначає законодавець в ст. 319 ч.ч.1,2,4,5 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. При цьому, згідно ст. 322 ч.1 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного, [PERSON], [PERSON] зобов'язані утримувати відповідне майно, що включає в тому числі і оплату комунальних послуг. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд звернув увагу на наступне. Згідно ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона КП «ЖКС «Черьомушки» виходить з розрахунку боргу за квартирою [ADDRESS], згідно якого загальна заборгованість по особовому рахунку перед КП «ЖКС «Черьомушки» складає 16718,61 гривень. При цьому розрахунок виконано з 01 листопада 2010 року по 28 лютого 2015 року включно. В силу ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначалось, не зважаючи на суму боргу згідно розрахунку в розмірі 16718,61 гривень, сторона позивача просила суд стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 11443,51 гривень, тобто фактично застосовуючи при формулюванні вимог строк позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як чітко встановлює ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначалось, загальна сума боргу розрахована позивачем починаючи з 01 листопада 2010 року по 28 лютого 2015 року, в той час як повноважна особа КП «ЖКС «Черьомушки» первісно звернулась до суду з даним позовом 12 листопада 2013 року. Але як вбачається з представлених розрахунків, загальна сума боргу прорахована стороною позивача за більш тривалий попередній період, оскільки станом на 01 листопада 2010 року відповідачам вже нараховано 5560,54 гривень в якості боргу. Походження та період нарахування даної суми документально не підтверджено. Ураховуючи викладене, суд погоджується з КП «ЖКС «Черьомушки», що в даному випадку підлягає врахуванню позовна давність та не підлягають стягненню нарахування, що стосуються періоду до 12 листопада 2010 року. У зв'язку з цим, загальна сума боргу [PERSON], [PERSON] за надані комунальні послуги, що підлягає стягненню з боржників на користь КП «ЖКС «Черьомушки» становить 16718,61 - 5560,54 = 11158,07 гривень, а не 11443,51 гривень як то зазначено у позові. Відповідно до ст. 88 ч.ч.1,2,3 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином у зв'язку із задоволенням позову, виходячи з матеріалів справи, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь КП «ЖКС «Черьомушки» понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 243,60 гривень (ст. 4 ч.2 п.1 Закону України «Про судовий збір»).

Outcome: partial