Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до Вінницької міської ради, [PERSON] про визнання права власності на гараж. 25.01.2017 року за наслідками розгляду даної справи судом ухвалено рішення суду про відмову в задоволенні позову. Однак в рішенні суду не вирішено питання про стягнення судових витрат, заявлених представником відповідача [PERSON] [PERSON], а саме витрат на правову допомогу в розмірі 2025,00грн. В судове засіданні учасники судового процесу не зявились. Враховуючи вимоги ст. 220 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дане питання у відсутність учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2017 року \~в задоволенні позову [PERSON] до Вінницької міської ради, [PERSON] про визнання права власності на гараж відмовлено. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, розмір компенсації витрат на правову у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Визначаючись з розміром витрат на правову допомогу суд враховує, що [PERSON] скористався правовою допомогою, про що свідчить договір №71 від 21.07.2016року (а.с.134) та сплатив за його послуги 2025,00грн. Враховуючи положення\~Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також час судових засідань, суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу сплачених позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 2025,00гривень у відшкодування витрат на правову допомогу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved