overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді справи за заявою [PERSON], з урахуванням уточнених вимог від 01.03.2016 року, про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу заявник просить встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯА №194712 від 31.01.2005 року , виданого на підставі рішення сесії Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №257 від 02.03.2004 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010564400115, за змістом якого заявник зазначений на прізвище «Долішній» замість «Долішний» . Встановлення даного факту заявнику необхідне для з метою реєстрації права власності на нерухоме майно в реєстраційній службі місцевого управління юстиції. Представник заявника в судове засідання не зявився, суду направив заяву про розгляд провадження за своєї відсутності за наявними доказами. Представник заінтересованої особи на адресу суду надіслав клопотання про розгляд заяви за відсутності представника та відсутність заперечень щодо заявию Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини: Рішенням Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №257 від 02.03.2004 року було затверджено площу земельної ділянки 0, 133 га. для будівництва та обслуговування будинку в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області по вул.. Коцюбинського, 12 гр. [PERSON], та вирішено йому передати у власність зазначену вище земельну ділянку. Надалі Тернопільським районним відділом земельних ресурсів видано акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 133 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою с. Біла Тернопільського району Тернопільської області вул.. Коцюбинського, 12, серія ЯА №194712 від 31.01.2005 року, виданий на підставі рішення сесії Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області за №257 від 02.03.2004 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010564400115, за змістом якого заявник зазначений на прізвище «Долішній» замість «Долішний» Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місце м і часом народження цієї особи зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Системний аналіз наданих доказів дозволяє суду зробити висновок, що заявник і особа, котрій видано зазначений вище акт на право власності на земельну ділянку, є однією людиною, а тому заява є підставною та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя . Позивач, у тому числі, просить суд розірвати шлюб [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований 02 липня 2005 року ВРАЦС Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис 48. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. В судове засідання позивач з`явилася, просить суд шлюбу розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, його повноважний представник вимогу про розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 02 липня 2005 року ВРАЦС Баранівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис 48. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов не заперечує; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Згідно ч.3 ст. 259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно в твердій грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття . На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що дитина сторін спору перебуває на повному утриманні позивачки, батько дитини не надає матеріальної допомоги на постійній основі на утримання сина, хоча має на це об'єктивну можливість. Позивач в підготовче судове засідання подав заяву про підтримку вимог в повному обсязі з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, направив письмову заяву про визнання позову у повному обсязі. Просить розглядати справу за власної відсутності. Дослідивши письмові докази Судом встановлено наступні обставини. 15 листопада 2014 року між сторонами спору було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін спору народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя сторін не склалося, з причини різних характерів та переконань тривалий час вони не проживають спільно, не ведуть спільного господарства та стали чужими людьми один одному. Дитина сторін спору проживає з позивачем окремо від відповідача, й як зазначено в позові, на постійній основі [PERSON] не надає допомоги на утримання сина. Відповідно ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття, а згідно ст. 181, 184 СК України, цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 81 ЦПК України, обов'язок доказування покладається на кожну із сторін спору. Окремо Пленум Верховного Суду України в абзаці четвертому п.11 постанови №14 від 18.11.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» наголошує, що якщо сторонам визнала обставини, якими інша сторона обґрунтовує вимоги, згідно ст. 61 (на теперішній час ч.1 ст. 82) ЦПК України, ці обставини взагалі не потребують доказування. Відповідач направив письмову заяву про визнання позову, відтак суд не вважає за недоцільне досліджувати інші наявні у справі докази, а тому вимога позивача підлягає до судового захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття . На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що дитина сторін спору перебуває на повному утриманні позивача, батько дитини не надає матеріальної допомоги на постійній основі на утримання сина, хоча має на це об'єктивну можливість. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав і не заперечує щодо стягнення аліментів на утримання дитини, проте в розмірі 1\\3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні [PERSON] загалом не заперечувала щодо стягнення аліментів в розмірі, визнаному відповідачем. Дослідивши письмові докази Судом встановлено наступні обставини. 14.05.1998 року між сторонами спору було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін спору народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя сторін не склалося, з причини різних характерів та переконань тривалий час вони не проживають спільно, не ведуть спільного господарства та стали чужими людьми один одному. Відтак 16.11.2017 року шлюб сторін було розірвано. Дитина сторін спору проживає з позивачем окремо від відповідача, й як зазначено в позові, на постійній основі [PERSON] не надає допомоги на утримання сина. Відповідно ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття, а згідно ст. 181, 184 СК України, цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 81 ЦПК України, обов'язок доказування покладається на кожну із сторін спору. Окремо Пленум Верховного Суду України в абзаці четвертому п.11 постанови №14 від 18.11.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» наголошує, що якщо сторонам визнала обставини, якими інша сторона обґрунтовує вимоги, згідно ст. 61 (на теперішній час ч.1 ст. 82) ЦПК України, ці обставини взагалі не потребують доказування. Відповідач в судовому засіданні позов визнав - не заперечував щодо стягнення з нього аліментів ну утримання сина, проте в розмірі 1\\3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Як зазначено вище [PERSON] загалом не заперечувала щодо стягнення аліментів в розмірі, визнаному відповідачем, відтак суд не вважає за недоцільне досліджувати інші наявні у справі докази, а тому вимога позивача підлягає до судового захисту .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі, згідно заяви про зменшення позовних вимог, 2000 гривень в твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи стягувати з 16.02.2018 року . На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що дитина сторін спору перебуває на повному утриманні позивачки, батько дитини не надає матеріальної допомоги на постійній основі на утримання сина, хоча має на це обєктивну можливість. Представник позивачка в судове засідання подав заяву про зменшення позовних вимог та з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, направив письмову заяву про визнання позову, в межах заяви про зменшення позову, у повному обсязі. Просить розглядати справу за власної відсутності. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини. 26 травня 2012 року між сторонами спору було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін спору народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя [PERSON] та [PERSON] не склалося, з причини різних характерів та переконань тривалий час вони не проживають спільно, не ведуть спільного господарства та стали чужими людьми один одному. Дитина сторін спору проживає з позивачкою окремо від відповідача, й як зазначено в позові, на постійній основі [PERSON] не надає допомоги на утримання сина. Відповідно ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття, а згідно ст. 181, 184 СК України, цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 81 ЦПК України, обовязок доказування покладається на кожну із сторін спору. Окремо Пленум Верховного Суду України в абзаці четвертому п.11 постанови №14 від 18.11.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» наголошує, що якщо сторонам визнала обставини, якими інша сторона обґрунтовує вимоги, згідно ст. 61 (на теперішній час ч.1 ст. 82) ЦПК України, ці обставини взагалі не потребують доказування. Відповідач направив письмову заяву про визнання позову в редакції заяви про зменшення позовних вимог, відтак суд не вважає за недоцільне досліджувати інші наявні у справі докази, а тому вимога позивачки підлягає до судового захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягувати з дати звернення до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Справу призначено ухвалою суду до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом учасників справи. На обґрунтування позову позивач посилається на ту обставину, що діти сторін спору перебувають на її повному утриманні, батько дітей не надає належної матеріальної допомоги на постійній основі на утримання доньок, хоча має на це обєктивну можливість. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просять вимогу задовольнити . Відповідач в судове засідання зявився, забезпечив явку свого представника. Позов визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові докази та заслухавши пояснення, судом встановлено наступні обставини. 11.07.2013 року між сторонами справи було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін спору народилися двоє дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Проте сімейне життя сторін справи не склалося, з причини різних характерів та переконань з вересня 2018 року вони не проживають спільно, не ведуть спільного господарства. Діти проживають з позивачкою окремо від відповідача, й як зазначено в позові, на постійній основі [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги на постійній основі на утримання доньок. Відповідно ст.. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення дитиною повноліття, а згідно ст. 181, 184 СК України, цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 81 ЦПК України, обовязок доказування покладається на кожну із сторін спору. Окремо Пленум Верховного Суду України в абзаці четвертому п.11 постанови №14 від 18.11.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» наголошує, що якщо сторонам визнала обставини, якими інша сторона обґрунтовує вимоги, згідно ст. 61 (на теперішній час ч.1 ст. 82) ЦПК України, ці обставини взагалі не потребують доказування. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив щодо стягнення з нього аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, відтак суд не вважає за недоцільне досліджувати інші наявні у справі докази. З огляду на наведене, вимога позивачки підлягає до судового захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] ([ADDRESS]) до [PERSON] ([ADDRESS]) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 2002 року ВРАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис 853. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не пов'язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно. В судове засідання позивач не з'явився, однак у позові наявне клопотання про розгляд провадження за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, в підготовчому не висловив заперечень проти розірвання шлюбу. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 20 липня 2002 року ВРАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис 853. Від шлюбу у сторін спору є спільні діти. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов не заперечує; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] [PERSON] до [PERSON] Абдельмунем про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 грудня 2010 року відділом ДРАЦС по м. Тернополю Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис 2025. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно. В судове засідання позивач не зявився, однак направив письмову заяву в якій позов підтримує та просить розглядати спір за власної відсутності. Відповідач в судове засідання в судове засідання не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14 грудня 2010 року відділом ДРАЦС по м. Тернополю Тернопільського міськрайонного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис 2025. Від шлюбу у сторін спору є спільна дитина. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач не бажає зявитися до суду та пояснити можливі мотиви задля збереження шлюбу; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 травня 2002 року відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції , актовий запис 425. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не повязані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно. В судове засідання позивач не зявився, однак його представник направив письмову заяву в якій позов підтримує та просить розглядати спір за власної відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, направив письмову заяву про розгляд провадження за власної відсутності, позов визнає. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10 травня 2002 року відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції , актовий запис 425. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов визнає повністю; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved