Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] предявила в суді позов до Бердичівської міської ради у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог ( а.с. 27), просить визнати за нею право власності на 45/100 ідеальних частин житлового будинку № 75А, по вул. Червонотравневій у місті Бердичеві в порядку спадкування за законом після батька [PERSON]. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після батька, який помер 18 липня 2004 року. Через відсутність реєстрації права власності на частку будинку за батьком, нотаріус їй відмовив в оформленні права на спадщину. В судовому засіданні заявниця позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві. Пояснила, що їй не відомо чому батько не зареєстрував за собою права власності на частку будинку. Іншу частку будинку вона оформляє в порядку спадкування після матері. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав у звязку з відсутність реєстрації права власності на будинок за померлим. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2004 року помер батько позивачки - [PERSON] (а.с. 13-15, 21). З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину ( а.с. 38-47). Постановою державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори від 25 липня 2015 року № 1781/03-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на 45/100 частки житлового будинку № 75 А, який розташований по вул. Червонотравневій у м. Бердичеві Житомирської області, у зв'язку з відсутністю належної реєстрації права власності на частку будинку за померлим (а.с. 10). Відповідно до довідки Бердичівського МБТІ від 22.07.2015 року право власності на 55/100 частки будинку № 75А у м. Бердичеві зареєстровано за [PERSON], 45/100 частки цього будинку за [PERSON] не зареєстровано (а.с. 10). З оглянутих в судовому засіданні матеріалів інвентаризаційної справи № 7429 на будинок № 75А по вул. Червонотравневій в м. Бердичеві вбачається, що на підставі нотаріально посвідченого договору про право на забудову будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 15 серпня 1958 року [PERSON] передано у безстрокове користування земельну ділянку за адресою: вул. Червонотравнева, № 75А у м. Бердичеві для будівництва будинку, площею 600 кв. На підставі рішення Народного суду м. Бердичева від 08 серпня 1975 року, яким проведено поділ майна подружжя, [PERSON] було виділено у власність 55/100 частки будинку № 75А по вул. Червонотравневій у м. Бердичеві, [PERSON] виділено у власність 45/100 частки будинку ( а.с. 19-20). Відповідно до акта прийомки індивідуального будівництва від 16 вересня 1987 року цілий житловий будинок по вул. Червонотравневій 75 А у м. Бердичеві прийнято в експлуатацію (а.с. 50-52). Факт належності частки будинку спадкодавцю ніким не оспорюється і підтверджується, крім судового рішення та акту прийняття будинку в експлуатацію, копією технічного паспорта, виготовленого на вказаний житловий будинок, з якого вбачається, що будинок збудовано у 1972 році, самовільні будівлі відсутні, інвентаризаційна вартість будинковолодіння складає 51372 грн. ( а. с.5-8). Правовідносини, які склались між сторонами, регулюються положеннями статей 1216,1223, 1268 ЦК України, згідно з якими спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На час набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на частку житлового будинку державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачка позбавлена можливості в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 45/100 частки будинку № 75 А по вул. Червонотравневій у м. Бердичеві в порядку спадкування після [PERSON], а в судовому засіданні встановлено, що ця частка будинку належала померлому на підставі рішення суду, на час ухвалення якого набуття права власності не пов'язувалося із державною реєстрацією нерухомого майна, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved