overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вищезазначена цивільна справа, розгляд якої закінчився ухваленням судового рішення 03.02.2020 року. Зокрема даним рішенням позов [PERSON] до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України про визнання рішення про зняття з квартирного обліку незаконним та забовязати поновити в черзі на отримання житла, було задоволено. При цьому судом питання про відшкодування судових витрат було вирішено не в повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судові витрати за дві вимоги немайнового характеру у розмірі по 768,40 грн. за кожну, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи. Разом з тим, при ухваленні рішення, судом було вирішено питання щодо стягнення з Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі Головного центру спеціального контролю Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768, 40 грн., замість 1536, 80 грн.. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням наведеного та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. З урахуванням зазначеного та з урахування того, що вирішивши справу по суті позовних вимог, судом було вирішено питання про судові витрати не в повному обсязі, слід ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вищезазначена цивільна справа, розгляд якої закінчився ухваленням судового рішення 17.12.2018. Зокрема даним рішенням було відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Віденський» до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. При цьому судом не було вирішено питання про відшкодування судових витрат. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням наведеного та відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. З урахуванням зазначеного та з урахування того, що вирішивши справу по суті позовних вимог, судом не було вирішено питання про судові витрати, слід ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

в провадженні суду знаходилась вищезазначена цивільна справа, розгляд якої закінчився ухваленням судового рішення 20.06.2018. Зокрема даним рішенням було частково задоволено вимоги позивача [PERSON], та стягнуто з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18 131,00грн. та грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 1 500грн. При цьому судом не було вирішено питання про відшкодування понесених позивачем судових витрат в розмірі 640грн., про що зазначено в поданій до суду заяві представника позивача [PERSON] Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 3) судом не вирішено питання про судові витрати; Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. З урахуванням зазначеного слід ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вищезазначена цивільна справа. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2015 заяву за заявою Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 09.07.2015- задоволено. Видано Кредитній спілці «СуперКредит» виконавчий лист згідно з рішенням № 170/15 Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 09.07.2015, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «СуперКредит» суму коштів у розмірі 18224,84 грн. 14.04.2016 Кредитна спілка «СуперКредит» подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою Кредитної спілки «СуперКредит» про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок`ю У судове засідання сторони та їхні представники не з`явилися, про час, дату і місце судового засідання, призначеного для ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином, заяви або клопотання не подавалися суду, про причини неявки не повідомили. Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов`язковою. З матеріалів справи вбачається, що заявник, звертаючись до суду з заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов`язок» від 09.07.2015, просив стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «СуперКредит» суму сплаченого судового збору в розмірі 609,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з рішення суду, позов було задоволено повністю, проте не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме сплати судового збору. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З урахуванням зазначеного слід ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана вище цивільна справа і 23.07.2015 суд розглянув справу по суті та постановив у справі заочне рішення. Позов було задоволено, однак при ухваленні рішення суд не вирішив питання про судові витрати. Суд, за власною ініціативою призначив судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення з приводу судових витрат у справі. [PERSON] підтримала позицію суду щодо ухвалення додаткового рішення. [PERSON] заперечував проти ухвалення додаткового рішення про стягнення судового збору. Згідно п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, зокрема, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заслухавши позицію сторін спору, дослідивши матеріали справи та зміст заочного рішення суду від 23.07.2015 суд, прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки суд не вирішив питання про судові витрати. Так, при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати судового збору, згідно положень Закону України «Про судовий збір», а тому при задоволенні позову суд мав би вирішити питання про стягнення таких витрат з відповідача на користь держави, що прямо передбачено ч.3 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана цивільна справа. 02 червня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано в порядку спадкування за [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,1 кв.м., приведеною площею 45,9 кв.м., житловою 31,3 кв.м., яка складається із: 1-коридор 5,1 кв.м., 2-санвузел 2,8 кв.м., 3-кухня 5,9 кв.м., 4- житлова кімната 17,5 кв.м.., 5- житлова кімната - 13,8 кв.м.. Зобов'язано Першу дніпропетровську державну нотаріальну контору зняти заборону відчудження квартири [ADDRESS], що накладена 01 липня 1998 року Сидоревич В.А., державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори у зв'язку з посвідченням договору довічного утримання, зареєстровану в реєстрі для реєстрації заборони за № 98, а також зареєстровану в Єдиному реєстрі заборони відчудження об'єктів нерухомого майна - реєстраційний номер обтяження 4778938 від 10 квітня 2007 року. Не погодившись з винесеним рішенням, Дніпропетровська міська рада 26 червня 2014 року звернулися з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2014року. При вирішенні питання щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційним судом було встановлено, що суд при винесенні рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат. В судове засідання сторони не з*явилися про день, час та місце розгляду справи повідомленні. Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана цивільна справа. 03 березня 2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме зобов'язано Державну казначейську службу України, за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь [PERSON] виплату у розмірі 1 000 грн. у відшкодування моральної шкоди спричиненої протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області П*ятницького Андрія Васильовича. Не погодившись з винесеним рішенням, представник відповідача начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції П*ятницького А.В. 24 березня 2015 року звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2015 року. При вирішенні питання щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційним судом було встановлено, що суд при винесенні рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат. Сторони у судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу без вказаних осіб згідно ст.169, ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення серед інших питань, судом вирішується питання як розподілити між сторонами судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи позивачем при подочі позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана цивільна справа. 12 грудня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в задоволені позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Не погодившись з винесеним рішенням, [PERSON] 23 грудня 2014 року звернулася з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2014 року. При вирішенні питання щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційним судом було встановлено, що резолютивна частина оскаржуваного рішення не мітить висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до п. 1, 4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім*ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Оскільки позивач в позовній заяві та під час судового розгляду не надала суду належних доказів наявності моральної шкоди, та не надала доказів причинно - наслідкового зв'язку між діями відповідача та начебто завданою шкодою, суд вважає за необхідне в задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана цивільна справа. 20 січня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON]. Не погодившись з винесеним рішенням, [PERSON] 29 січня 2014 року звернувся з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2014 року. При вирішенні питання щодо прийняття апеляційної скарги до розгляду апеляційним судом було встановлено, що суд при винесенні рішення не зазначив складову частину загальної суми боргу та не вказав з чого вона складається, окрім того при винесенні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з кожного із відповідачів по 829 грн. 04 коп. та зазначити складові частини заборгованості в розмірі 60 334,04 доларів США, з яких: 49 000 доларів США - основний борг, 9 939,87 доларів США - відсотки, 1 394,17 доларів США - пеня. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В провадженні суду знаходилась вказана цивільна справа. Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18.01.2019 року позов було задоволено та стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість за кредитним договором №2027368 від 18.06.2014 року, що виникла станом на 11.04.2018 року в розмірі 13435,52 грн. (тринадцять тисяч чотириста тридцять пять гривень 52 коп.), яка складається з: 9428,46 заборгованість за основним боргом; 2909,90 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 904,20 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 192,96 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Як вбачається з позовної заяви, ПАТ «Державний Ощадбанк банк України» просив також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. При ухвалені рішення суду від 18.01.2019 року, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України). Таким чином, суд вирішив за можливе розглянути питання щодо винесення додаткового рішення по справі без виклику сторін, оскільки їх явка не є необхідною. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення по справі щодо стягнення судового збору, оскільки це питання не було вирішено при постановленні рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

В провадженні суду знаходилась зазначена справа. \~ \~ \~ \~Рішенням Комінтернівського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~11\~листопада 2019\~року позовна\~заява [PERSON] \~ задоволена. Від позивачки [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви позивачка зазначила, що судом не вирішена її позовна вимога в якій вона просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка та її представник заяву підтримали. Відповідач та його представник заперечували проти ухвалення додаткового рішення, однак просили вирішити питання відповідно до вимог закону. Відповідно до ч.1 \~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 ЦПК України. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , однак ця вимога не була вирішена судом під час ухвалення рішення, в зв`язку з чим суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

В провадженні суду знаходилась на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. По цивільній справі 28 січня 2010 року було ухвалене рішення, яким позов задоволено. Судове рішення набрало законної сили у встановленому процесуальним законом порядку. В теперішній час від [PERSON] через канцелярію суду надійшло подання про видачу дублікату виконавчого листа. Згідно ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката. Однак, в заяві [PERSON] не зазначені підстав або обставини, які свідчать про необхідність видачі дублікату виконавчого листа з виконання рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 28 січня 2010 року по цивільній справі № 2-3879/09. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення відповідних вимог.

Outcome: dismissed