Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, треті особи Тернопільська районна державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання права власності на майно. Позивач просить суд визнати за ним право власності на 4/5 житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він успадкував 3/5 частини в порядку спадкування після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі оскільки відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація на житловий будинок, крім того, йому як члену колгоспного двору належить 1/5 частина вказаного будинку, проте будинковолодіння у встановленому законом порядку не зареєстроване в державному реєстрі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подано заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Байковецької сільської ради в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи у відсутності представника. Представник Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи без присутності представника. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 18.08.2000року. Після смерті якої спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав її син - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 25.06.2001 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав його дружина - [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 11.01.2019 року. Відповідно до свідоцтва, виданого на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів № 280 від 29.12.1989 року, житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, головою якого є [PERSON] . Згідно інформаційної довідки від 15.05.2019 року № 653, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається\~з інформаційних\~довідок, виданих Тернопільським\~районним госпрозрахунковим\~бюро технічної\~інвентаризації №№638,639,640\~ від 11.05.2019 року, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] , за [PERSON] , [PERSON] ,\~ [PERSON] в бюро не проведена. На даний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] Тернопільським районним госпрозрахунковим БТІ 15.04.2019року виготовлено технічний паспорт. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») спадкодавці як члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що вони є власниками по 1/5 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 07.08.2019 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки спадкодавці не отримали за життя правовстановлюючий документ на належне їм майно та не здійснили державної реєстрації свого права власності, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити його права та інтереси, тому слід визнати за [PERSON] право власності на 4/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved