Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

В провадженні судді Заводського районного суду м. Миколаєва Біцюка А.В. перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про розірвання шлюбу. Розпорядженням керівника апарату Заводського районного суду м. Миколаєва № 436 від 11.05.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл справи в зв`язку з тим, що Указом Президента України від 11.04.2019 року № 128/2019 суддю Біцюка А.В. призначено на посаду судді Вищого антикорупційного суду. Відповідно до наказу Голови суду від 22.04.2019 року №27-О суддю Біцюка [PERSON] було відраховано зі штату Заводського районного суду м. Миколаєва. У зв`язку з цим суддя Біцюк А.В. не зможе брати участь у розгляді справи № 487/650/19 провадження №2/487/1047/19. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею по зазначеній справі призначено суддю Сухаревич З.М. Ухвалою суду від 15.05.2019 року зазначену справу прийнято до провадження суддею Сухаревич З.М. та призначено до розгляду по суті. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 23 листопада 20125 року перебуває у шлюбі з відповідачем, від якого має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . З 01.10.2018 року вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Примирення вважає не можливим тому звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 листопада 2012 року виконкомом Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №4. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки сторони припинили з 01 жовтня 2018 року, сумісне господарство не ведуть, мешкають окремо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Отже, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає за обставин зазначених позивачем і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved