Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В підтвердження позову позивач посилається на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 2003 Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис - №113. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Подружні стосунки між ними не склалися, в сім`ї часто виникали сварки, непорозуміння в поглядах на різні життєві ситуації. Постійні конфлікти призвели до втрати почуттів. Сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суперечок про розподіл спільного майна не мають. На примирення позивач не згодна, тому просить шлюб розірвати. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Вона не має можливості належним чином самостійно утримувати дитину, оскільки на даний момент не працює, у зв`язку з наявністю малолітньої дитини та необхідністю приділяти їй багато часу, тому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явилася, згідно поданої до суду заяви підтримує позов, просить його задовольнити, розглянути справу у її відсутність, без фіксування технічними засобами, винести рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явився, відповідно до поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутність, без фіксування технічними засобами, не заперечує проти задоволення позовних вимог та винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе слухати справу без фіксування технічними засобами. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. В зв`язку з відсутністю сторін, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом, відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом було достовірно встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 2003 Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис - №113. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Судом встановлено, що між сторонами склалися такі стосунки, які свідчать про розірвання шлюбу і неможливість його збереження. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 1 Сімейного Кодексу України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи, що сторони мають різні інтереси та погляди на життя, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Від даного шлюбу у сторін неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Документально підтверджено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим повинен виділяти кошти на її утримання (свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст.181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при призначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позов було пред`явлено 16.07.2019, то вони і мають бути присудженими з цього дня. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення аліментів, від якої позивач при поданні позову була звільнена. Також позивач просила стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved