Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Погребищенської міської ради Вінницької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] , яка була власником земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,0125 га, що розташовані в [ADDRESS] . Заповітом від 02.09.2015 баба усе своє майно заповіла йому. У встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки йому було відмовлено в зв`язку з втратою правовстановлюючих документів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутності. Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а. с. 9), яка була власницею земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,0125 га, що розташовані в [ADDRESS] (а. с. 15-16). Заповітом від 02.09.2015 усе своє майно заповіла позивачу (а. с. 11). У встановлений законом строк позивач подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки йому було відмовлено в зв`язку з втратою правовстановлюючих документів. (а. с. 13). Дані правовідносини у системному зв`язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] яка померла [INFO] , була власником земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,0125 га, що розташовані в [ADDRESS] ; [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що належала спадкодавцю, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право приватної власності на це майно.

Outcome: approved