Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON], Погребищенської міської ради Вінницької області про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на ? частки земельної ділянки. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.09.2016 затверджено мирову угоду у справі №143/924/16-ц на таких умовах: за [PERSON] визнано право власності на ідеальну частку ? частини спадкової земельної ділянки, за [PERSON] право власності на ідеальну частку ? частини спадкової земельної ділянки, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 листопада 2004 року належала спадкодавцю - [PERSON]. Після набрання ухвалою законної сили, позивачу стало відомо, що співвласниками земельної ділянки площею 0,0891, кадастровий номер ділянки [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель є [PERSON] та [PERSON]. В той же час, позивач впевнена, що її мати [PERSON] є єдиним власником земельної ділянки [NUMBER] відповідно до рішення Погребищенської міської ради від 17 березня 2004 року, чим підтверджується незаконність державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON]. Позивач просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], виданого на підставі рішення Погребищенської міської ради №314 від 11.11.2004 на земельну ділянку площею 0,0891, кадастровий номер ділянки [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та визнати за нею право власності на ? частки зазначеної земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті, через канцелярію суду відповідачем подано зустрічний позов до [PERSON] про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на ? частини земельної ділянки з підстав, що є аналогічними до підстав первісного позову. На підставі викладеного позивач по зустрічному позову просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на його ім'я на підставі рішення Погребищенської міської ради №314 від 11.11.2004 на земельну ділянку площею 0,0891, кадастровий номер ділянки [NUMBER], що розташована по [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та визнати за ним право власності на ? частки зазначеної земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS]. Ухвалою суду від 21.08.2018 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на ? частини земельної ділянки; об'єднано в одне провадження вимоги за позовом [PERSON] до [PERSON], Погребищенської міської ради Вінницької області про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на ? частки земельної ділянки та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на ? частини земельної ділянки. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, зустрічну позовну заяву визнає в повному обсязі, проти її задоволення не заперечує. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги зустрічної позовної заяви підтримує у повному обсязі, не заперечує проти задоволення вимог первісного позову. Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з'явився, у телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти задоволення вимог первісного та зустрічного позовів. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Погребищенської міської ради 11 сесії 4 скликання від 17 березня 2004 передано у власність [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0891 га (а.с. 66). 11 листопада 2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 4 скликання Погребищенської міської ради від 17.03.2004, площею 0,0891 га, що розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 67). 11 листопада 2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] на підставі рішення 11 сесії 4 скликання Погребищенської міської ради від 17.03.2004, площею 0,0891 га, що розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 68). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.09.2016 затверджено мирову угоду у справі №143/924/16-ц на таких умовах: за [PERSON] визнати право власності на ідеальну частку ? частини спадкової земельної ділянки, за [PERSON] право власності на ідеальну частку ? частини спадкової земельної ділянки, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11 листопада 2004 року належала спадкодавцю - [PERSON]. Однак, через те, що на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] видано два державні акти на право власності на земельну ділянку - серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] та серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], сторони у справі позбавлені можливості розпоряджатися вищезазначеною земельною ділянкою. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої владі або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо і порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На основі викладеного та

Outcome: approved