Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності. Позов вмотивований тим, що [PERSON] є власницею 17/50 частин будинковолдодіння №41 по вул. 1-й Київський провулок в м. Вінниця на підставі Свідоцтва про право наслідування від 14.05.1988 року за №3-1576 на нерухоме майно. В теперішній час 17/50 частин будинковолодіння не відповідає стану фактичного користування нерухомим майном оскільки в 1988 році позивачем була здійснена добудова до її частки в будівлях, що значно збільшило її долю в частці будинковолодіння. Однак перерахувати частки не вдалося по теперішній час в звязку з тим, що один із співвласників сусідньої квартири №2 [PERSON] помер, а його частка співвласниками не успадкована до теперішнього часу. Без спільної заяви всіх співвласників неможливо зробити перерахунок власних часток в будинковолодінні. Крім того, за наявності однієї адреси на 4 співвласників між сторонами виникають деякі складності в отриманні кореспонденції і особливо в оформлені юридичних документів. У звязку з цим, позивач змушена звернутися до суду про припинення права спільної власності шляхом поділу в натурі вказаного домоволодіння за фактичним користуванням співвласників розділеного вже домоволодіння. Новоутворені в 2007 році окремі домоволодіння мають обладнані окремі входи, окремі газові і електричні вводи, окреме водопостачання і інші комунікації. Тому в даному випадку на думку позивача відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі і припинення права спільної часткової власності з правом на окрему юридичну адресу. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в ній та просив суд позовну заяву задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду заяви в яких просять суд справу розглянути у їх відсутність, позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність небуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 393 ЦК України та п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визначається іншою особою, а такою у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Згідно свідоцтва про право спадкування за законом від 14.05.1988 року посвідченого державним нотаріусом [PERSON] Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] є власником 17/50 частин будинковолодіння № 41 по першому провулку Київському в м.Вінниці з відповідною часткою господарських будівель. Згідно свідоцтва про право власності від 10.03.2015 року № 34699712 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка № 41 площею 0,05 га по першому провулку Київському в м.Вінниці. Згідно свідоцтва про право власності від 10.03.2015 року № 34656737 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка № 41 площею 0,01 га по першому провулку Київському в м.Вінниці. Як було встановлено в судовому засіданні в теперішній час 17/50 частин будинковолодіння не відповідає стану фактичного користування нерухомим майном позивачем оскільки в 1988 році позивачем була здійснена добудова до її частки в будівлях, що значно збільшило її долю в частці будинковолодіння. В даний час відповідно до технічного паспорту на житловий будинок виготовлений КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 07.10.2015 року побудовані і використовуються позивачем наступні будівлі і споруди відокремлені з 2007 року від основного житлового будинку, а саме: під літерою К загальна площа житлових приміщень , які використовуються позивачем, складає 65,4 кв. метрів із них: під літерою К 4 - коридор 1-1 загальною площею 6,6 кв. метрів; - кухня 1-2 загальною площею 8,8 квадратних метрів; - санвузол 1-3 загальною площею 3,4 квадратних метрів; -кімната 1-6 загальною площею 18 квадратних метрів. Під літ. К 1 - кімната 1-4 загальною площею 11 кв.метрів. Під літ. К - кімната 1-5 загальною площею17,6 кв. метрів. Під літ. п/К 1 погріб загальною площею 13,5 кв. метрів. Також відповідна частина надвірних господарських будівель і споруд а саме: під літ. Б- літня кухня загальною площею 17,3 квадратних метрів, під літ. Б 1 - прибудова загальною площею 9,8 квадратних метрів; під літ. Б 2 сарай загальною площею 15,6 кв. метрів; під літ. Д - убиральня загальною площею 1 кв. метр; під № 6 - колодязь; під №3- хвіртка; під № 4 - ворота; під № 5 - огорожа; під літ. Л - навіс. Власниками іншої відокремленої частини будинку під літ. А є відповідачі: [PERSON], [PERSON] Ілісса Антонівна і [PERSON] (який помер, але його частина не успадкована до теперішнього часу ). До складу будівель, які належать відповідачам належать будівлі під літ. А- житловий будинок загальною житловою площею 68,8 кв. метрів; під літ. А 2 - прибудова, під літ. А 3 - прибудова, під літ а 3 - тамбур, під літ. а 2 - прибудова, під літ. а 4 - сарай, під літ. В - сарай, під літ З - сарай, під літ. Г і Г 1 - гаражі, під літ. Ж - убиральня, під літ. п/А 2 - погріб, під № 2 колодязь. Технічні параметри будівель зазначені в технічному паспорті станом на 04.11.2009 року. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. З врахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню, оскільки такий порядок користування будинковолодінням склався на протязі тривалого часу, не позбавляє можливості користуватись будинковолодінням враховуючи проходи до будинку, господарських споруд, на вулицю. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом задоволення даного позову На підставі викладеного,

Outcome: approved