Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту користування, зобовязання вчинити певні дії, за зустрічним позовом [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятого нежилого приміщення, третя особа КП «ЖКС «Черьомушки». В обґрунтування первісного позову позивач посилалась на те, що з 1997 року за усним погодженням із керівництвом КП «ДЄЗ «Черьомушки» постійно проживає в [INFO]. У звязку із неналежним технічним станом квартири, позивач за власні кошти зробила капітальний ремонт, оплачує комунальні послуги. Виходячи з викладеного, позивач звернулась з даним позовом до суду, в якому просила встановити факт користування квартирою №6 в будинку №35 по вулиці Шота Руставелі у місті Одесі, зобовязати [PERSON] районну адміністрацію Одеської міської ради взяти на баланс житлового фонду вказану квартиру та зобовязати [PERSON] районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] договір найму відповідного жилого приміщення. Заперечуючи проти заявлених вимог, від [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради надійшов зустрічний позов до [PERSON] про зобовязання [PERSON] звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця Шота Руставелі, 35, а також встановити наступний порядок і спосіб виконання рішення суду шляхом зобовязання [PERSON] звільнити самовільно зайняте нежиле приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця Шота Руставелі, 35, та у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку застосувати вимоги ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на звільнення самовільно зайнятого нежилого приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця Шота Руставелі, 35. В обґрунтування зустрічного позову сторона виходила з того, що спірне приміщення не є жилою квартирою та було зайнято [PERSON] самовільно, з порушенням встановленого законом порядку. Представник первісного позивача [PERSON] у судове засідання зявилась, заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, зустрічні вимоги [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради не визнала, просила суд в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник первісного відповідача [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання зявився, вимоги [PERSON] не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, зустрічно заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник КП «ЖКС «Черьомушки» у судове засідання зявився, підприємство повідомлялось судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову належить відмовити, а зустрічні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляд справи судом встановлено, що [PERSON] проживає в [INFO], загальною площею 33,8кв.м., без реєстрації місця проживання. Місце проживання [PERSON] належним чином зареєстроване за адресою: [INFO]. Як свідчить лист КП «ЖКС «Черьомушки» №1000-937 від 04 листопада 2015 року, будинок №35 по вулиці Шота Руставелі у місті Одесі знаходиться на балансі підприємства, визначений ветхим на підставі розпорядження [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради №791 від 22 липня 1997 року. Особові рахунки відкриті на квартири №2,7,8. Квартира [ADDRESS] відсутня, особовий рахунок на [PERSON] не відкривався. Згідно ст. 42 ЖК УРСР, житлові приміщення надаються лише громадянам, які стоять на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Порядок взяття на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов передбачений ст. 39 ЖК УРСР, та Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984р. № 470. Відповідно до ст. 43 ЖК УРСР, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Стороною позивача [PERSON] не представлено будь-яких відомостей, що б вказували на те, що особа знаходиться на квартирному обліку в [PERSON] районній адміністрації Одеської міської ради. Відповідно до ст.ст. 66, 67 ЖК УРСР, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартир (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Не зважаючи на відповідні посилання, стороною позивача [PERSON] не представлено суду доказів, що б підтверджували факт здійснення квартирної плати. Згідно ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Під час розгляду справи судом встановлено, що ордер на вселення до спірного приміщення на імя [PERSON] не видавався. Аналогічна цивільна справа вже розглядалась судом. Згідно заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 26 травня 2008 року по цивільній справі №2-4388/08 (с. Гуревський В.К.), позов [PERSON] був задоволений, зобовязано [PERSON] районну адміністрацію Одеської міської ради взяти на баланс житлового фонду квартиру [ADDRESS], визнано за [PERSON] право користування вказаною квартирою та зобовязано [PERSON] районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] відповідний договір найму. Однак за заявою [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2011 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. При новому розгляді справи за заявою [PERSON] ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 23 травня 2013 року заявлений позов був залишений без розгляду. Згідно ст. 60 ч.ч.1,2,5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоровя, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі обєкти, визначені відповідно до закону як обєкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими субєктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження обєктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати обєкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Як встановлює ст. 30 ч. 1 п. «а» п/п. 1, 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження: 1) управління обєктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і звязку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 2) облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності. Постановою Кабінету Міністрів України №311 від 05 листопада 1991 року «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» був затверджений перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). До такого майна, зокрема, був віднесений житловий та нежитловий фонд рад народних депутатів. Рішенням Одеської обласної ради народних депутатів №226-ХХІ від 25 листопада 1991 року «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», у комунальну власність територіальної громади міста Одеси був переданий весь житловий і нежилий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста, у тому числі і житловий будинок №35 по вулиці Шота Руставелі. Згідно ст. 10 ч. 1, ст. 16 ч. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до п. 1.1. Положення про [PERSON] районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської раді №4584-VІ від 13 лютого 2014 року, [PERSON] районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій міського самоврядування на території відповідного адміністративного району міста Одеси, згідно із Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до п. 3.2.4 Положення, [PERSON] районна адміністрація Одеської міської ради виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень, а також комунальних підприємств житлово-комунальних сервісів. Згідно розпорядження міського голови №97-01р від 28 січня 2003 року «Про передачу майна у повне господарське відання комунальним підприємствам «Дирекція єдиного замовника», будинок №35 по вулиці Шота Руставелі у місті Одесі був переданий на баланс КП «Дирекція єдиного замовника «Південно-Західне», правонаступником якого є КП «ЖКС «Хмельницький». Таким чином, житловий будинок №35 по вулиці Шота Руставелі у місті Одесі знаходиться в оперативному управлінні [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради та на балансі КП «ЖКС «Черьомушки». Як свідчать матеріали справи, у даному будинку особові рахунки відкрито лише на квартири №2, №7, №8, у звязку з чим суд погоджується з позицією [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради, що спірне приміщення не може вважатись квартирою №6 та є нежилим. Рішення про зміну функціонального призначення відповідного нежилого приміщення не приймалось. Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладено, суд доходить висновку, що [PERSON] займає спірне приміщення без законних на те підстав, у звязку з чим таке приміщення підлягає звільненню. Як передбачає ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак в даному випадку суд не вбачає необхідності у визначенні порядку виконання відповідного рішення, у звязку з чим відмовляє в задоволенні цих вимог. Суд вбачає доцільним зазначити, що запропонований стороною до встановлення порядок виконання судового рішення дублює позовну вимогу, а зазначення про невиконання судового та застосування певних норм Закону України «Про виконавче провадження» є передчасним. Згідно ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, у звязку із відмовою у задоволенні первісного позову та задоволенням зустрічного позову, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] районної адміністрації Одеської міської ради суму оплаченого судового збору в розмірі 1218,00 гривень.

Outcome: partial