Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. 23 листопада 2020 року по вищевказаній цивільній справі було ухвалено рішення (оголошено вступну та резолютивну частини), яким у задоволенні вказаного позову - відмовлено. 30 листопада 2020 року до канцелярії суду надійшла заява адвоката Ями Д.М. про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення з позивача на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у суму 18000,00 грн. з додатками (акт передачі-прийняття послуг від 27.11.2020, квитанція до прибуткового касового ордеру від 27.11.2020). Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України,\~уразі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом вирішено розглянути заяву без повідомлення та виклику сторін у судове засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу, дійшов висновку, що заява підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч.1\~ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Так, у судовому засіданні 23.11.2020 представником відповідача\~адвокатом Яма Д.М. перед закінченням розгляду вказаної цивільної справи було зроблено заяву про надання доказів на підтвердження витрат відповідача на правову допомогу протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі. У заяві про стягнення витрат на правничу допомогу від 30.11.2020 представник відповідача просить стягнути з позивача на його користь 18\~000,00 грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження вказаної вимоги представник відповідача надає суду: договір про надання послуг адвоката від 27 квітня 2020 року № 334-з-2020, відповідно до якого [PERSON] уклав цей договір із адвокатом Яма Д.М.; ордер про надання правової допомоги серії ЗП № 104147; акт приймання-передачі послуг б/н від 27.11.2020, відповідно до якого адвокат Яма Д.М. надав правничу допомогу [PERSON] на загальну суму 18\~000,00 грн. (зокрема за: складання заяви про скасування заочного рішення у розмірі 8000,00 грн.; за участь у судових засіданнях 10.07.2020 та 23.11.2020 у розмірі 10 000,00 грн.); квитанцію прибуткового касового ордеру б/н від 27.11.2020 на суму 18\~000,00 грн., яку прийнято від [PERSON] . Згідно з ч. 1-4\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначено докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд вважає, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із часом, який було витрачено адвокатом на участь у судових засіданнях, оскільки, зокрема, судове засідання 10.07.2020 не проводилося, у зв`язку і наданням учасниками заяв про розгляд справи (заява про скасування заочного рішення) без їх присутності, а також, є завищеним та таким, що не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг.\~ Вказана позиція суду узгоджується із позицією ВСУ, викладеній у постанові від 21.07.2020 року у справі № 915/1654/19. Враховуючи викладене, виходячи із засад об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що з позивача на користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: partial