Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 18 вересня 2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір №49.28/237/С-Н-06. За цим договором позивач зобов`язався надати кредит у розмірі 63000 доларів США, а [PERSON] зобовязалася щомісячно до 18 вересня 2025 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 1,83% річних. Крім цього, за порушення прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами [PERSON] зобовязалася сплачувати пеню у розмірі подвійної процентної ставки за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу. 18 вересня 2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] договір поруки №1 (49.28/237/С-Н-06), за яким [PERSON] зобовязався відповідати перед ВАТ «Кредитпромбанк» за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором. [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 63000 доларів США. 26 червня 2013 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з позивачем договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» документи щодо повернення грошових коштів за кредитним договором. [PERSON] неналежним чином виконує грошові зобовязання. Тому у позивача виникло право достроково вимагати від відповідачів повернути борг. Загальний розмір боргу становить 2045573 гривень 53 копійки. Відповідачі відмовились добровільно повернути цей борг. Тому ПАТ «Дельта банк» просив суд примусово стягнути з них борг по поверненню кредиту у загальному розмірі 2045573 гривень 53 копійки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та по відсотках. В іншій частині позов не визнала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений у належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18 вересня 2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] кредитний договір №49.28/237/С-Н-06 (а.с.7-13), за яким ВАТ «Кредитпромбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 63000 доларів США, а [PERSON] зобовязалася щомісячно до 18 вересня 2025 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним у розмірі 1,83% річних. Крім цього, за порушення прийнятих на себе зобовязань за кредитним договором стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами [PERSON] зобовязалася сплачувати пеню у розмірі подвійної процентної ставки за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу. 18 вересня 2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] договір поруки №1 (49.28/237/С-Н-06) за яким [PERSON] зобовязався відповідати перед ВАТ «Кредитпромбанк» за своєчасне та повне виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором (а.с.28-30). ВАТ «Кредитпромбанк» перерахував на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 63000 доларів США. Це підтверджується копією заяви на видачу готівки (а.с.94). 06 квітня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору №49.28/237/С-Н-06 від 18 вересня 2006 року, яким погодили Графік погашення кредитної заборгованості (а.с.16-20). 07 квітня 2009 року ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] уклали додатковий договір №1 до кредитного договору №49.28/237/С-Н-06 від 18 вересня 2006 року, якою сторони узгодили між собою процедуру та умови повернення отриманого кредиту, нарахування та сплати процентів за отриманим кредитом, комісій. Зокрема, було встановлено черговість погашення заборгованості при надходженні коштів, а також право ВАТ «Кредитпромбанк» в односторонньому порядку змінювати черговість погашення боргових зобовязань за кредитним договором (а.с.14-15). 21 січня 2011 року ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] уклали додатковий договір №2 до кредитного договору №49.28/237/С-Н-06 від 18 вересня 2006 року, яким встановили, що фактичний залишок заборгованості за цим договором складає 59313 доларів США 23 центи, що складає еквівалент 471154 гривень 65 копійок за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цього додаткового договору. Крім цього, сторонами було визначено, що починаючи з 28 березня 2011 року [PERSON] здійснюватиме погашення кредиту та сплачувати нараховані проценти ануїтетними платежами відповідно до Графіку (а.с.21-27). 21 січня 2011 року ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] уклали додатковий договір №1 до договору поруки №1 (49.28/237/С-Н-06), яким встановили, що фактичний залишок заборгованості за цим договором складає 59313 доларів США 23 центи. Крім цього, сторони визначили, що за порушення строків погашення кредиту та сплати процентів за його користування [PERSON] зобовязаний сплатити на користь ПАТ «Кредитпромбанк» штраф у розмірі 3% від загальної суми кредиту у випадку порушення [PERSON] істотних умов договору, що забезпечує виконання зобовязань за кредитним договором, в тому числі ненадання у встановленні строки будь-яких документів, обовязковість надання яких передбачена кредитним договором (а.с.31). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з позивачем договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с.85-90) За цим договором ПАТ «Кредитпромбанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором №49.28/237/С-Н-06 від 18 березня 2006 року, що підтверджується копією реєстру боржників за договором купівлі-продажу прав вимоги (а.с.92). У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.549, ч.2 ст.551 цього ж Кодексу у разі порушення зобовязання боржник повинен передати кредиторові пеню (грошові кошти) у розмірі, передбаченому в договорі. За правилом ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконує грошові зобовязання за кредитним договором. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості станом на 29 липня 2015 року (а.с.32). Тому у позивача виникло право достроково вимагати від відповідачів повернути борг, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 59129 доларів США 26 центів, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 27329 доларів США 04 центи, пені 125406 гривень 27 копійок, а також 3% від простроченої заборгованості по тілу кредиту 1976 гривень 59 копійок, 3% від простроченої суми заборгованості по відсотках 12685 гривень 10 копійок. Загальний розмір боргу становить 86458 доларів США 03 центи та 140067 гривень 96 копійок. Відповідачі ухиляються від добровільного повернення боргу за кредитним договором. Тому суд вважає, що з відповідачів належить солідарно стягнути з на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 29.07.2015 року заборгованість склала 59129 доларів США 26 центів, що еквівалентно 1303184 грн. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При предявленні позову ПАТ «Дельта Банк» не сплатив судовий збір, оскільки на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в ред. до 01.09.2015 року) звільнений від його сплати. Предявлений позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] та [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі по 1827 гривень з кожного (3654/2). На підставі викладеного та

Outcome: approved