Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

В серпні 2015 року Національний університет оборони України імені Івана Черняхівського звернувся до суду з позовом до відповідача, про виселення, а саме з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору найму житлової площі від 03.02.2014 №2269 відповідачу в тимчасове платне користування на строк до 30.08.2014 надана спірна кімната в гуртожитку університету. Проте, по закінченню строку дії договору, відповідач кімнату не звільнив. Позивач стверджує, що попереджував відповідача про необхідність звільнити приміщення, проте, останній проігнорував ці вимоги. Будь-які трудові відносини між сторонами відсутні. За місцем проживання відповідач також не значиться зареєстрованим. Відтак перебування в кімнаті гуртожитку є протиправним. В свою чергу, даний гуртожиток перебуває на балансі у позивача і основна його мета - це розміщення слухачів університету (а.с.3-4) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.23, 24, 28) Між тим, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги він підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.29) Зважаючи на те, що двічі належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності чи перенесення розгляду справи не подавав, також враховуючи позицію позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження на підставі ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, що будинок (гуртожиток) по [ADDRESS] перебуває на балансі у Національного університету оборони імені І. Черняхівського і передбачається для проживання слухачів згідно розпорядження Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.09.2007 №1831 (а.с.8) 03.02.2014 між сторонами було укладено договір найму жилої площі в гуртожитку №2269, згідно якого позивач надав відповідачу кімнату №85 у вищезазначеному гуртожитку на строк до 30.08.2014 року, а відповідач зобов`язався серед іншого дотримуватися умов договору та звільнити приміщення у зазначений строк (а.с.6) Позивач стверджує, що відповідач не навчається у позивача та не перебуває із ним в трудових відносинах. Ці доводи відповідачем не спростовані. Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві відповідач по зазначену адресу не зареєстрований (а.с.15) Згідно з ст. 127 ЖК Української РСР, п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Відповідно до положень ст. ст. 128, 129 ЖК Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як було встановлено судом, ордер на жилу площу в гуртожитку в порядку, передбаченому ст. ст. 128, 129 ЖК Української РСР відповідачу також не видавався. Позивач попереджав відповідача про необхідність виселення із кімнати, проте останній ці вимоги проігнорував (а.с.5, 7) Враховуючи викладене, вимоги позивача про виселення відповідача з гуртожитку є законними та обґрунтованими. Так, відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Оскільки строк дії договору закінчився 30.08.2014, підстави для проживання відповідача в жилому приміщенні з 31.08.2014 відсутні. В ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому позивач, який є власником (балансоутримувачем) гуртожитку, вправі вимагати виселення відповідача із займаного ним жилого приміщення. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню в порядку ст.88 ЦПК України і судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved