Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON], яка є правонаступником [PERSON], про стягнення заборгованості. 27.04.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.11.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість 35667,91 грн., яка складається з наступного: 4160,19 грн. - заборгованість за кредитом; 26771,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом. А також штрафи відповідно до умов договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1686,57 грн. - штраф (процентна складова). На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 35667,91 грн., за кредитним договором № б/н від 28.11.2008 року. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати. Також вказують, що відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині та, таким чином, необхідно залучити до участі в справі правонаступника [PERSON] та задовольнити позов. При цьому, як встановлено судом в ході судового розгляду, відповідач [PERSON] помер 16.12.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №48118011 від 19.06.2017 року. Також, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2017 року, наявної в матеріалах спадкової справи №04/2015 яка відкрилась після смерті [PERSON], спадкоємцем майна [PERSON] є його мати [PERSON]. На підставі викладеного, ухвалою суду від 24.07.2017 року було залучено до участі в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якості відповідача по даній справі правонаступника померлого [PERSON] -[PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог та судовий збір. Крім того, просили розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак до початку розгляду справи від її представника надійшла заява, згідно якої вимоги позову не визнають, просять справу розглянути у їх відсутність. Також представник відповідачки вказує на те, що відповідач [PERSON] помер 16.12.2014 року, а термін дії його платіжної картки закінчився 31.10.2014 року. Таким чином, у відповідності до вимог ст.1281 ЦК України, позивач втратив право вимоги до відповідача. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]відповідно до умов укладеного кредитного договору № б/н від 28.11.2008 року отримав кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви (а.с.9), а також випискою по рахунку позичальника (а.с.28-36). При цьому позивач вказує, що у відповідача [PERSON] станом на 31.03.2017 року виникла заборгованість 35667,91 грн., яка складається з наступного: 4160,19 грн. - заборгованість за кредитом; 26771,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2800,00 грн. заборгованість по пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1686,57 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.6-8). Відповідно до ч.1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку позичальника, наданих позивачем вбачається, що позивач нараховував позичальнику заборгованість до моменту звернення з позовом до суду, а саме до 31.03.2017 року (а.с.8 зворот). Наведене також підтверджується випискою по рахунку позичальника. Окрім того, як вбачається з наданої ПАТ КБ «Приватбанк» довідки, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н від 28.11.2008 року, за яким [PERSON] було надано наступні кредитні картки: №5577212903771064 (дата відкриття 28.11.2008 року, термін дії 12/11), №5577212907740560 (дата відкриття 16.07.2009 року, термін дії 12/12) та №5577212919748403 (дата відкриття 06.06.2011 року, термін дії 10/14). При цьому, як встановлено судом в ході судового розгляду, [PERSON] помер 16.12.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-МИ №147145 (а.с.30) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №40737376 від 22.06.2015 року спадкової справи спадкодавця [PERSON] (а.с.63). Також, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2017 року, наявної в матеріалах спадкової справи №04/2015 яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер 16 грудня 2014, спадкоємцем майна [PERSON] є його мати [PERSON]. Відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При цьому, статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відносно цих вимог Закону, судом встановлено, що спадкоємцю [PERSON] [PERSON] не було відомо про існування заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк», у звязку з чим, вона не зверталась до позивача з даного приводу. Наведене також підтвердив представник відповідача. Також частинами 3 та 4 статті 1281 ЦК України визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 08 квітня 2015 року (справа 6-33цс15) оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статтей\~1281,\~1281 ЦК України\~щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених\~статтею 1281 ЦК України\~строків пред'явлення вимог (які є пресічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Судом встановлено та прийнято до уваги те, що згідно наданої ПАТ КБ «Приватбанк» довідки, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н від 28.11.2008 року, за яким [PERSON] було надано кредитну картку №5577212919748403: дата відкриття 06.06.2011 року, термін дії 10/14, тобто до 31.10.2014 року. Водночас п.3.1.1. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Пунктом 3.1.3. Умов та правил передбачено, що по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових засобів на картрахунку для оплати послуг по виконанню кредитних операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні других умов продовження, передбачених договором. При цьому позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг в редакції, що передбачає збільшення позовної давності. Таким чином, судом встановлено, що 31.10.2014 року втратила свою дію картка, видана [PERSON], також останній платіж [PERSON] було внесено на рахунок позивача 27.09.2014 року. Отже, саме з 31.10.2014 року було допущено неналежне виконання боржником зобовязань за кредитним договором, у звязку з відсутністю коштів на картрахунку, на підставі чого позивачем не була надана йому нова платіжна картка, що, в свою чергу, є підтвердженням пролонгації кредитного договору між сторонами, а платіжна картка №5577212919748403 втратила свою чинність 31.10.2014 року. Ураховуючи те, що кредитор не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право висунути свої вимоги до спадкоємця протягом одного року з моменту настання строку пролонгації кредитного договору (пункт 9.12. Умов та правил надання банківських послуг). Тому, такий строк розпочинається 31.10.2014 року та закінчується 31.10.2015 року. У свою чергу, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулись до суду з позовною заявою лише 27.04.2017 року, тобто з пропущенням строку визначеного ч.3 ст.1281\~ЦК України, який є преклюзивним, сплив якого згідно із законом позбавляє права вимоги кредитора до спадкоємців боржника. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню. Відповідно вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо у позові відмовлено, то витрати не стягуються.

Outcome: dismissed