Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої: [PERSON], [INFO], уродженка с. В Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, проживає та зареєстрована за адресою: [INFO]. За час життя [PERSON], [INFO], заявниця здійснювала за нею догляд. Оскільки [PERSON] не мала рідних, а заявниця з нею підтримувала дружні стосунки тривалий час, то остання весь час до дня її смерті турбувалася про неї. Доглядала в лікарні, купувала медикаменти, готувала їй їжу, здійснювала догляд за її будинком та допомагала їй по господарству. 14 вересня 2011 року [PERSON] померла. Так як вона не мала родичів, то її поховання було здійснено заявницею. За час життя [PERSON] мала у власності будинок № 124 по вулиці Першотравнева в смт. Веселе. Використовуючи своє право щодо розпорядженням майном на власний розсуд, за час життя, [PERSON] склала на користь заявниці заповіт, яким заповіла їй свій будинок та все майно, яке розташоване поблизу нього. Даний заповіт складено 04 серпня 2011 року, у приміщенні Веселівської центральної районної лікарні, в присутності свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заповіт підтверджено сімейним лікарем [PERSON] та завірено заступником головного лікаря [PERSON] [PERSON] склала користь заявниці заповіт відповідно до вимог ст.ст. 1234-1236 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України заявниця подала заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] Але під час оформлення спадщини встановлено, що заповіт посвідчено сімейним лікарем та заступником головного лікаря зроблено відмітку з печаткою про те, що сімейний лікар [PERSON] дійсно працювала у Веселівській центральній районній лікарні. Отже, заступник головного лікаря Веселівської центральної районної лікарні повинен був написати, що посвідчує даний заповіт, а не вказувати помилково про те, що дійсно сімейний лікар працює у районній лікарні. Таким чином, у зв'язку з тим, що заступником головного лікаря помилково було вказано у заповіті про те, що сімейний лікар дійсно працює у лікарні замість того, що заступник посвідчує заповіт, призвело до того, що заявниця не може реалізувати своє право, а саме прийняти спадщину за заповітом та не може в подальшому користуватися та розпоряджатися вказаним майном на власний розсуд. Представник заявника у судовому засіданні на задоволенні позову наполягає та просить суд встановити факт належності померлій 14 вересня 2011 року [PERSON], [INFO], заповіту від 04 серпня 2011 року складеного на користь [PERSON], [INFO], та посвідченого сімейним лікарем Веселівської центральної районної лікарні [PERSON] та завіреного заступником головного лікаря Веселівської центральної районної лікарні [PERSON]. Судовий збір залишити за заявником. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд відмічає наступне: [PERSON], [INFO], уродженка с. В Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, проживає та зареєстрована за адресою: [INFO]. За час життя [PERSON], [INFO], заявниця здійснювала за нею догляд. Оскільки [PERSON] не мала рідних, а заявниця з нею підтримувала дружні стосунки тривалий час, то остання весь час до дня її смерті турбувалася про неї. Доглядала в лікарні, купувала медикаменти, готувала їй їжу, здійснювала догляд за її будинком та допомагала їй по господарству. 14 вересня 2011 року [PERSON] померла. Так як вона не мала родичів, то її поховання було здійснено заявницею. За час життя [PERSON] мала у власності будинок № 124 по вулиці Першотравнева в смт. Веселе. Використовуючи своє право щодо розпорядженням майном на власний розсуд, за час життя, [PERSON] склала на користь заявниці заповіт, яким заповіла їй свій будинок та все майно, яке розташоване поблизу нього. Даний заповіт складено 04 серпня 2011 року, у приміщенні Веселівської центральної районної лікарні, в присутності свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Заповіт підтверджено сімейним лікарем [PERSON] та завірено заступником головного лікаря [PERSON] [PERSON] склала користь заявниці заповіт відповідно до вимог ст.ст. 1234-1236 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 1269, 1270 ЦК України заявниця подала заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON] Але під час оформлення спадщини встановлено, що заповіт посвідчено сімейним лікарем та заступником головного лікаря зроблено відмітку з печаткою про те, що сімейний лікар [PERSON] дійсно працювала у Веселівській центральній районній лікарні. Отже, заступник головного лікаря Веселівської центральної районної лікарні повинен був написати, що посвідчує даний заповіт, а не вказувати помилково про те, що дійсно сімейний лікар працює у районній лікарні. Таким чином, у зв'язку з тим, що заступником головного лікаря помилково було вказано у заповіті про те, що сімейний лікар дійсно працює у лікарні замість того, що заступник посвідчує заповіт, призвело до того, що заявниця не може реалізувати своє право, а саме прийняти спадщину за заповітом та не може в подальшому користуватися та розпоряджатися вказаним майном на власний розсуд. Статтею 1252 Цивільного кодексу України передбачено, заповіт особи, яка перебуває на лікуванні у лікарні, госпіталі, іншому стаціонарному закладі охорони здоров'я, а також особи, яка проживає в будинку для осіб похилого віку та інвалідів, може бути посвідчений головним лікарем, його заступником з медичної частини або черговим лікарем цієї лікарні, госпіталю, іншого стаціонарного закладу охорони здоров'я, а також начальником госпіталю, директором або головним лікарем будинку для осіб похилого віку та інвалідів. Заповіти осіб, зазначених у частинах першій - шостій цієї статті, посвідчуються при свідках. До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення\~статті 1247\~цього Кодексу. Заповіти, посвідчені посадовими, службовими особами, визначеними у частинах першій - шостій цієї статті, прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами. Отже, у зв'язку з тим, що у заповіті, який склала [PERSON] за час життя на користь заявниці, невірно вказано про посвідчення заповіту заступником головного лікаря, призвело до того, що остання не може прийняти спадщину за заповітом, і вжиті заходи в позасудовому порядку, позитивних результатів не дали, що і стало причиною для звернення до суду з вказаною заявою. А саме необхідно встановити факт, що заповіт від 04 серпня 2011 року посвідчений сімейним лікарем та заступником головного лікаря районної лікарні, належить померлій [PERSON]. Встановлення даного факту дасть заявниці в подальшому використати право на отримання спадщини за заповітом після її смерті. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи у встановленні фактів, який визначений цією частиною, а згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також і інші факти. У розясненнях Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Наведений перелік в ст. 256 ЦПК України фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановити і інші факти, що мають юридичне значення. Спір про право власності на вказане майно відсутній. На підставі викладеного,

Outcome: approved