Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обгрунтування позову зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та взаєморозуміння. Спільного сімейного господарства сторони не ведуть. Шлюбні стосунки як і будь які інші між сторонами фактично повністю припинено. Позивач зазначає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, примирення теж не можливе. Ухвалою від 26.03.2020 року по справі відкрито провадження та призначено судове судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Ухвалою від 10.06.2020 року відкладено судовий розгляду цивільної справи у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем ухвали суду від 26.03.2020 року. Ухвалою від 14.08.2020 року відкладено судовий розгляду цивільної справи у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем ухвали суду від 10.06.2020 року. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.07.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 465. Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4) Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 5) Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та обов`язки. Спільного сімейного господарства сторони не ведуть. Шлюбні стосунки як і будь які інші між сторонами фактично повністю припинено. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, примирення теж не можливе. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved