Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа - Головне управління держпродспоживслужби в Одеській області про розірвання договору по виготовленню та реалізації конструкцій, відшкодування моральної та матеріальної шкоди та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов»язання вчинити дії та стягнення грошових коштів. Позивач за первинним позовом, згідно останніх уточнень, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у липні 2015 року вона вперше зіштовхнулася із рекламою ФОП [PERSON], отримавши флаєр з пропозицією знижки на металопластикові конструкції, представник відповідача на словах повідомив про розцінки, та повідомив, що окрім встановленні вікон, фірма займається розширенням балконів. Згодом до неї прийшли представники відповідача з готовим підписаним договором у двох екземплярах, які наполягали на підписанні договору, повідомляючи про низькі ціни на їх послуги, жодних додаткових умов вони не повідомили, крім того не повідомили, що розширення балкону потребує дозволу Державної архітектурно-будівельної інспекції України та дотримання державно-будівельних стандартів при розробці проекту. Виявивши незрозумілі положення щодо предмету укладеного договору, позивачка звернулася до відповідача з вимогою розірвати договір наступного дня після підписання, однак відповідач відмовився розривати правовідносини, посилаючись на п. 7.6 Договору, запевнивши, що договір оформлений належним чином та запропонував сплатити частину вартості товару, після внесення 9000 грн., відповідач почав ухилятися від спілкування, після чого нею було направлено на адресу відповідача листа-претензію. Даний договір містить недоліки, а саме відсутній конкретно визначений предмет договору. За даних обставин позивач згідно останніх уточнених позовних вимог від 18.01.2017р. просить розірвати договір ЕА-1150 від 01.08.2015р., укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] по виготовленню та реалізації конструкцій, зобов'язати ФОП [PERSON] повернути отримані кошти в розмірі 14000 грн., та стягнути моральну шкоду в розмірі 24000 грн., та стягнути всі судові витрати. Позивач за зустрічним позовом, посилався на те, що 01.08.2015р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № ЕА-1150 по виготовленню та реалізації ПВХ конструкцій на загальну суму 28088 грн., відповідно до умов договору виконавець зобов'язувався передати виготовлені вироби замовнику на протязі 30 днів, вказані вироби були виготовлені, про що було повідомлено замовника листом від 29.08.2015р., та повідомлено про прийняття виробу та сплату повної його вартості, однак відповідач відмовлявся від отримання ПВХ конструкцій, пояснивши це тим, що передумав їх приймати та вносити оплату, оскільки вони їй вже не потрібні. Відповідачем було внесено передоплату в розмірі 14000 грн., таким чином у відповідача виникла заборгованість по договору в розмірі 14088 грн., не враховуючи штрафних санкцій. Оскільки відповідач порушила умови укладеного договору, позивач просить суд зобов'язати [PERSON] прийняти виготовлені ПВХ конструкції, відповідно до договору № ЕА-1150 від 01.08.2015р. та стягнути з [PERSON] на її користь кошти в розмірі 14088 грн., та витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечували. Представник відповідача ФОП [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав в повному обсязі, однак заперечував проти первинного позову та просив відмовити в задоволенню позову, надав письмові заперечення, в яких посилається на те, що позов є необґрунтований, та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки під час підписання спірного договору між сторонами було в повному обсязі досягнуто згоди відносно всіх істотних умов договору, крім того підстави, зазначені позивачем в позовній заяві, а саме відсутність конкретно визначеного предмету договору, дають [PERSON] правові підстави не для розірвання договору, а для визнання його неукладеним, крім того позивач до моменту укладення договору мала змогу погодити додаткові інші характеристики замовленого нею товару, однак цього не зробила, а також зазначає що технічне креслення є додатком до Договору. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала первісний позов та просила його задовольнити, а в зустрічному позові відмовити. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01 серпня 2015 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір ЕА-1150, предметом данного договору є ПВХ конструкції, які в договорі далі було зазначено як вироби, відповідно до якого загальна площа виробу становить 23,5 кв.м., колір профілю білий, заповнення 4х16х4і, профіль ПВХ ROTO, вартість виробів становить 28088 грн., та [PERSON] було сплачено завдаток в розмірі 5000 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 01.08.2015р., який наявний в матеріалах справи (а.с. 7, 10, 13, 116) Відповідно до п.п. 3.1,3.3 умов договору позивач зобов'ялася сплатити відповідачеві повну вартість замовлення в розмірі 28088 грн., а відповідач зобов'язався згідно із п. 3.2. договору протягом 30 робочих днів здійснити передачу у власність замовника виготовлені вироби. Перед придбанням вищевказаної продукції замовник зобов»язаний самостійно ознайомитися зі споживчими властивостями товарів та послуг, наданих йому виконавцем у виді нормативних документів фірми-виробника у відповідності до вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 4.1. договору передбачено, що у випадку невиконання позивачем пункту 3.1. договір вважається розірваним і всі його додатки недійсними. У пункті 4.2. договору визначено, що у випадку невиконання відповідачем п. 3.2. з власної вини, відповідач зобовязаний виплатити неустойку в розмірі 0,1% від вартості ціни договору за кожен день прострочення. Відповідно до копії товарного чеку від 07.08.2015р., вбачається що позивачем за первинним позовом було доплачено за ПВХ вироби 9000 грн. (а.с. 116) Згідно з положенням пунктів 22, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбавати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. 28.08.2015р. [PERSON] було направлено на адресу ФОП [PERSON] претензію, в якій вона зазначила, що сплативши авансові внески в розмірі 5000 грн. а згодом і 9000 грн., ніяких робіт в квартирі не розпочалися та не доставлено жодних матеріалів, крім того даний договір укладений з порушенням чинного законодавства стосовно неможливості розірвання договору, даний договір було укладено під впливом помилки, представники ФОП [PERSON] не розповіли детально про умови договору, не пояснили суть самого договору, тому просить ФОП [PERSON] у найближчий час провести перемовини з метою розірвання договору, та повернення авансових внесків. В матеріалах справи наявний конверт, в якому направлялася вказана паретензія, з відміткою пошти «про відмову від отримання». Листом ФОП [PERSON] від 29.08.2015р. [PERSON] було повідомлено про виготовлення ПВХ конструкцій у встановлені строки договором, та повідомлено про необхідність до 10.09.2015р. в письмовій формі повідомити про зручні для неї дату та час для передачі виготовлених замовлених ПВХ конструкцій. (а.с. 12) Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач в судовому засіданні зазначила, що представники ФОП [PERSON], її з фурнітурою на знайомили, вона нічого не бачила, їй нічого не показували та не ознайомлювали з матеріалами вікон. Згідно ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування. Відповідно до Висновку № 016/16 судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 521/14860/15-ц, складеного 01.07.2016р. судовим експертом Митніковим Г.П., вбачається, що виміри вікон на балконі квартири [ADDRESS] не відповідають вказаним розмірам у пункті 1.4 договору АЕ 1150 від 01.08.2015р., укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], а також кресленням вікон, виконаними ФОП [PERSON], а саме: згідно з проведеними експертом обмірами від 07.06.2016р. максимальна площа скління балкону становить 12,6 кв.м.; згідно договору ЕА 1150 від 01.08.2015р. площа 23,5 кв.м., що на 46,4 % (10,9 кв.м.) перевищує фактичну загальну максимально можливу площу скління балкону, яка складає 12,6 кв.м.; згідно креслення вікон від 01.08.2015р. площа становить 22,7 кв.м. що на 44,5 % (10,1 кв.м.) перевищує фактичну загальну максимально можливу площу скління балкону, яка складає 12,6 кв.м. (а.с. 100-106) На підставі даного висновку, судом встановлено, що виміри, які здійснені ФОП [PERSON], та зазначені в договорі ЕА 1150 від 01.08.2015р., здійснені з порушенням всіх вимог нормативно-технічної документації в галузі будівництва, що в свою чергу передбачає недбалість зі сторони виконавця. За даних обставин є всі підстави для розірвання договору ЕА 1150 від 01.08.2015р. укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] та повернення внесених авансових внесків. Відповідно до п.п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Свідок [PERSON], яка була допитана в судовому засіданні повідомила суд про те, що позичила позивачеві [PERSON] грошові кошти приблизно в розмірі 15000 грн. на балкон, позивач являється хворою людиною, якій вона допомагає та дає ліки, також вона ходила з позивачем на [ADDRESS] в фірму, в якій їм повідомили, що грошей не має, балкону їй не зробили та попросили ще 20000 грн. Позивачка хотіла привести до ладу балкон. Після судових засідань позивач себе почуває не добре та вимушена пити ліки, у позивача хворе серце та ноги. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача з ФОП [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших, негативних наслідків. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 1167 ЦК України, містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань. Що стосується виписок з історії хвороби позивача, суд зазначає, що з них не вбачається причинно-наслідкового зв»язку між діями відповідача та погіршенням стану здоров»я позивачки. Крім того, умовами договору по виготовленню та реалізації конструкцій ЕА 1150 від 01.08.2015р., який був укладений сторонами, не передбачено відшкодування моральної шкоди. Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід відмовити. Що стосується зустрічного позову, суд зазначає, що при визначенні характеру правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що за своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором побутового підряду. Правовідносини між сторонами врегульовані відповідними положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про захист прав споживачів». Частиною 1ст. 865 ЦК України встановлено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ч. 2 ст. 873 ЦК України робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] не підписувала акт приймання-передачі товару від 28.08.2015р. по договору від 01.08.2015р. (а.с. 85) Крім того слід зазначити, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 016/16, складеного 01.07.2016р. судовим експертом Митніковим Г.П., встановлено, що здійснені заміри при виконанні договору ЕА 1150 від 01.08.2015р. ФОП [PERSON] з істотними порушеннями нормативно-технічної документації в галузі будівництва. За таких обставин відсутні підстави для задоволення зустрічного позову. Згідно до ч.ч.1,3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою у справі сплачено судовий збір в сумі 974,40грн., що підтверджується квитанціями, які є в матеріалах справи а також сплачено 3594грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, які підлягають стягнення з відповідачки на користь позивача.

Outcome: partial