overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 03 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 186, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинились з червня 2013 року через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 03 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 186 /а.с. 4/, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с. 10/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 13 червня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 141, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 15 березня 2011 року. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в червні 2015 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та подальше сімейне життя. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки це буде суперечити її інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дітей немає. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 13 червня 1998 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Виконкому Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області за актовим записом № 141 /а.с. 4/, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 15 березня 2011 року /а.с. 5/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є різні погляди на подальше сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «Янюк», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 27 квітня 1991 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя за актовим записом № 749, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинили в червні 2015 року через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та подальше сімейне життя. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки це буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Спору щодо місця проживання та утримання дітей немає. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 27 квітня 1991 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя за актовим записом № 749 /а.с. 4/, від якого мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, не проживають разом. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є постійні протиріччя та різні погляди на подальше сімейне життя. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Полякова», яке вона не просить після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 29 листопада 1999 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за актовим записом № 42, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинились через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 29 листопада 1999 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області за актовим записом № 42 /а.с. 9/, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «[PERSON]», змінити яке після розірвання шлюбу не просить.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 30 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області за актовим записом № 155. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились з 2009 року, через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю немає. В судове засідання сторони не з'явились, надавши до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 30 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області за актовим записом № 155 /а.с. 4/. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на «Кізім», змінити яке після розірвання шлюбу просить на дошлюбне «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась на те, що 28 листопада 2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 531. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з лютого 2016 року через те, що позивач зустріла іншого чоловіка, з яким бажає створити нову сім'ю. Позивач вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, позивач вказує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, оскільки позивач підтримує позовні вимоги, а відповідач визнає їх. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 28 листопада 2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 531. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з лютого 2016 року і з того часу сторони не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Головною причиною розпаду їх родини є той факт, що позивач на даний час проживає з іншим чоловіком, з яким бажає створити нову сім'ю. Враховуючи викладене у суду є підстави вважати, що примирення між сторонами та відновлення сім'ї, неможливе, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому, на підставі ст. 112 СК України шлюб сторін підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Зареєстрований шлюб 04 вересня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 253, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. 16 грудня 2020 року, відповідач по справі звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у якій просила скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року та закрити провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 січня 2021 року, вищевказану цивільну справу - повернуто до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області для ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не викликалися. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо - не вирішено питання про судові витрати. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону. Так, частинами 1,2 статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду судом справи по суті, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору - 384,20 грн. з відповідача та відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона мешкала з відповідачем в цивільному шлюбі. 22 червня 2015 року вона народила доньку [PERSON], батьком якої є відповідач. Донька зараз мешкає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач будь-якої допомоги ні на утримання дитини ні на її утримання не надає. Вона зараз знаходиться у3 відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Будь-яких доходів вона не має. Тому просить суд відповідно до вимог ст..ст. 84, 91 СК України стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісячно, тому як відповідач має мінливий заробіток, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка в судове засідання не явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позивачка підтримує позов та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Відповідач в судове засідання не явився, просив справу розглянути у його відсутність, оскільки позовні вимоги визнає. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 84, ч. 2 ст. 91 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Аналізуючи вищевикладене, а також той факт, що відповідач не має постійного заробітку, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у розмірі 800грн. щомісячно, починаючи з 14 вересня 2015 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до 22 червня 2018 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved