Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

В поданій позовній заяві позивачка [PERSON] зазначила, що 30.01.1982 року уклала шлюб з [PERSON], який було розірвано 26.03.2003 року. За час перебування в шлюбі з [PERSON] побудували житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами на виділеній земельній ділянці по вул. Молодіжна, 1 в с. Рудка Любешівського району, в якому постійно проживали разом із своїми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ([PERSON]) [PERSON] Вказала, що [PERSON] помер 25.01.2011 року і з того час вона із сином [PERSON] продовжувала проживати у зазначеному житловому будинку. Ствердила, що вказане будинковолодіння є спільною сумісною власністю її та її покійного чоловіка [PERSON], а тому просить встановити факт проживання однією сімєю чоловіка і жінки, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Молодіжна, 1 в с. Рудка Любешівського району Волинської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги зменшила, просить визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Молодіжна, 1 в с. Рудка Любешівського району Волинської області та повернути їй частину сплаченого судового збору відповідно до зменшеного розміру позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали повністю, не заперечують проти визнання за нею права власності на 1/2 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Молодіжна, 1 в с. Рудка Любешівського району Волинської області. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Любешівського району в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, у поданих до суду заявах позовні вимоги з урахуванням їх уточнення визнали повністю, просять розгляд справи проводити без їх участі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов з урахуванням його уточнення підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 130 ЦПК при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку статті 174 цього ж Кодексу. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 22 КпШС України (Закону, який діяв на момент виникнення права спільної сумісної власності подружжя) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція спільної сумісної власності, що звільняє кожного з подружжя від обовязку доводити право спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки за законом воно вважається таким, що належить подружжю. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.01.1982 року по 26.03.2003 року, за період якого побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Молодіжна, 1 в с. Рудка Любешівського району. [PERSON] помер 25.01.2011 року, \~про що свідчить свідоцтво про його смерть \~серії І-ЕГ № 104249 від 27.01.2011 року. Відповідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене, будинок з господарським та побутовими будівлями і спорудами по вул. Молодіжна, 1 в с. Рудка Любешівського району є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] як майно, набуте під час шлюбу. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з розясненнями в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В силу ст. 355, ч. 3 ст. 372 ЦК України після поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється, об'єкт належить сторонам вже на праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід виділити у власність [PERSON] 1/2 частини будинковолодіння за адресою: Волинська область, Любешівський район, с. Рудка, вул. Молодіжна, 1. Суд не вирішує питання виділу часток в натурі, оскільки позивачка під час розгляду справи з такою вимогою не зверталась. Також позивачці відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір необхідно повернути частину сплаченого судового збору у розмірі 551,20 гривень, який був сплачений нею 03.02.2016 року згідно квитанції № 14, у звязку зі зменшенням останньою позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки.

Outcome: approved