Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансового платежу. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує наступним. У серпні 2015 року між сторонами було досягнуто домовленості щодо здійснення в майбутньому купівлі-продажу житлового будинку за адресою м. Мелітополь, вул. Радянська 138. Відповідач повідомив позивачку, що йому належить ? частка житлового будинку, а іншим співвласником є його рідна тітка і запевнив позивачку про згоду іншого співвласника продати належну їм нерухомість. Як авансовий платіж за житловий будинок позивачка сплатила відповідачу 500 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на день звернення до суду 10632,02 грн. На підтвердження отримання грошової суми відповідач надав позивачці розписку. Сторони визначили термін остаточного розрахунку за житловий будинок і укладання договору купівлі-продажу. За їх домовленістю 20.09.2015 року позивачка повинна була сплатити відповідачу 10500 доларів США. Як вказано в позовній заяві, після передачі відповідачу авансу в сумі 500 доларів США, відповідач, в свою чергу, передав позивачці ключі від будинку. Протягом серпня позивачкою був проведений ремонт в цьому будинку. Під час проведення ремонту та систематичного перебування у вказаному житловому будинку позивачці сталі відомі обставини щодо якості та властивостей будинку. Житловий будинок був дуже сирим, через що скрізь підлоту проростали рослини та мокріли стіни, що підтверджується фотокартками. Дана обставина не була відомою на момент досягнення домовленості щодо здійснення купівлі-продажу у майбутньому, тому [PERSON] відмовилась від укладання договору купівлі-продажу і зажадала повернення сплаченого авансового платежу. Відповідач в добровільному порядку не бажає повертати отримані грошові кошти. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд стягнути з позивача на її користь грошові кошти в розмірі 10632,02 грн., отримані останнім в якості авансового платежу. В судове засідання зявилися представники сторін та відповідач. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними та необґрунтованими. Відповідач пояснив, що в липні 2015 року домовився з чоловіком позивачки щодо укладення договору-купівлі продажу належного йому будинку за адресою м. Мелітополь, вул. Радянська 138. Під час огляду будинку позивакою та її чоловіком жодних претензій стосовно якісних показників домоволодіння до нього не висувалось. Також відповідач передав їм ключі та пояснив, що останні можуть оглянути будинок та розпочати ремонтні роботи. На підтвердження згоди щодо купівлі вищезазначеного будинку позивачка передала в якості завдатку відповідачу грошові кошти в розмірі 500 доларів США, про що останній написав розписку, в якій зазначено, що сума в 500 доларів являється завдатком за купівлю будинку за адресою м. Мелітополь, вул. Радянська 138, залишок коштів в розмірі 10500 доларів США позивачка зобовязується віддати до 20 вересня 2015 року. Таким чином, як вказав відповідач, сторони обумовили ціну предмета договору (житлового будинку за адресою м. Мелітополь, вул. Радянська 138) в 11000,00 доларів США та склали, на його думку, попередній договір купівлі-продажу. Однак, як вважає відповідач, з надуманих причин та посилаючись на обставини, які були відомі позивачці та її чоловіку, останні відмовились від повного виконання зобовязань та не сплатили відповідачу залишок вартості будинку в сумі 10500,00 доларів США. Отже, відповідач вважає грошову суму в 500 доларів США завдатком, а тому відповідно до вимог чинного законодавства та практики ця сума поверненню не підлягає. Також відповідач повідомив суд, що на даний час продав цей житловий будинок іншій особі за 11000,00 доларів США. Покупець будинку жодних претензій стосовно якісних показників будинку не має, що вказує на безпідставність позовних вимог [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. 02 серпня 2015 року [PERSON] надав [PERSON] письмову розписку, згідно якої відповідач отримав від позивачку завдаток в розмірі 500 доларів США за купівлю будинку за адресою м. Мелітополь, вул. Радянська 138, залишок коштів в розмірі 10500 доларів США позивачка зобовязується віддати до 20 вересня 2015 року./а.с.8/ Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт отримання ним грошових коштів в розмірі 500 доларів США в якості завдатку за продаж належного йому житлового будинку. Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами в строк до 20 вересня 2015 року договір купівлі-продажу не був укладений між сторонами, оскільки позивачка відмовилась від укладання договору в звязку з тим, що житловий будинок був дуже сирим, що не було відомо позивачці під час написання розписки. Також в судовому засіданні було встановлено та підтверджено самим відповідачем та свідком [PERSON], що житловий будинок за адресою м. Мелітополь, вул. Радянська 138 було відчужено відповідачем іншій особі [PERSON] за 11000,00 доларів США. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що придбав у відповідача житловий будинок за адресою м. Мелітополь, вул. Радянська 138 за договором купівлі-продажу, претензій не має, обставин на які посилається позивачка з приводу сирості будинку він не вбачає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], який являється чоловіком позивачки, пояснив, що дійсно домовлявся з відповідачем про купівлю вищезазначеного будинку. Перед переданням авансового платежу, оглядав будинок, однак всі недоліки були ним виявлені лише коли він почав проводити ремонтні роботи, в звязку з чим і відмовив свою дружину купувати цей будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.\~\~ Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004, від 13.10.2005, а також від 21.06.2006 вбачається, що «Залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались». З урахуванням наведеного можливо дійти висновку про те, що другим критерієм відмінності завдатку від авансу є умова обов'язкового дотримання сторонами форми укладення договору, встановленої законом. Викладені тези в їх сукупності є підставою для обґрунтованого висновку про те, що основними критеріями відмінності завдатку як одного із засобів забезпечення виконання зобов'язань від авансу, як однієї з форм розрахунків є: 1. Забезпечення завдатком тільки дійсного, тобто укладеного сторонами, того чи іншого цивільно-правового зобов'язання. 2. Обов'язкове дотримання сторонами встановленої законом форми укладення договору, який забезпечений завдатком. 3. Винне ухилення одної зі сторін від виконання укладеного з дотриманням встановленої законом форми договору, котрий забезпечений завдатком. Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми або рухоме майно у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом. Отже, якщо у разі порушення умов попереднього договору основний договір так і не був укладений, передана покупцем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Оскільки сторони не дотримались встановленого законодавцем порядку та форми укладення попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку, склавши при цьому лише просту письмову розписку, грошові кошти в розмірі 500 доларів США, які були передані відповідачу позивачкою є авансом, який підлягає поверненню. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 61 ЦПК України, які б підтверджували, що сплачена позивачем сума є завдатком, а не авансом. У відповідності до офіційного курсу НБУ гривні до долара США станом на день звернення до суду, а саме (08.10.2015 року), що знаходиться на офіційному інтернет-порталі НБУ 500,00 доларів США дорівнює 10632,02 грн./а.с.10/ Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансового платежу обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та правової позиції Верховного Суду України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, за змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача [PERSON], як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути понесені позивачем при пред'явленні позову судові витрати у вигляді оплати судового збору в розмірі 487,20 грн., що підтверджено квитанцією № ПН1005 від 07 жовтня 2015 року /а. с. 1/ та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 300,00 гривень, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера № 70/17 від 07.10.2015 року/а.с.13/. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved