Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримали. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2013 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалось. З травня 2015 року вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету. Наданий судом термін для примирення позитивних наслідків не приніс. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, не цікавиться його життям та здоров'ям, а вона сама не може матеріально утримувати дитину. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Відповідач в судовому засіданні 25 січня 2016 року заявлені позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що на його думку, шлюб між ними може бути збережений. Однак в судове засідання 25 березня 2016 року, про час та місце якого повідомлявся під розписку відповідач не з'явився. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду по справі, що стверджується його підписом в цивільній справі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2013 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 20 грудня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 грудня 2013 року, про що 20 грудня 2013 року складено відповідний актовий запис №1875. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину з сина [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження виданим 03 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Рівне, про що 03 травня 2014 року складено відповідний актовий запис №1125. Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Як було встановлено в судовому засіданні сторони по справі проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, позивач втратила до відповідача почуття любові. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом надавався сторонам термін для примирення, однак як пояснила в судовму засіданні позивач наданий термін для примирення позитивних наслідків не приніс. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі тривалий час проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та бюджету, позивач втратила до відповідача почуття любові, наданий судом термін для примирення позитивних висновків не приніс, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітньої дитини позивачу не надає, працездатний, працює, заявлений розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути, в судовому засіданні не спростував, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved