Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

В проваджені Київського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа [PERSON] до [PERSON], [PERSON], комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради (далі - КП «БТІ» ОМР), треті особи - дачно-будівельний кооператив «Відпочинок трудящих» (далі - ДБК «Відпочинок трудящих»), [PERSON], Інспекція Державного архітектурного-будівельного контролю в Одеській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Держземагентства у м. Одесі про визнання договору дарування недійсним, зобов'язання відмінити державну реєстрацію права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, приведення будівлі до попереднього стану. Розгляд справи завершився 25 грудня 2013 року ухваленням рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], КП «БТІ» ОМР, треті особи - ДБК «Відпочинок трудящих», [PERSON], Інспекція Державного архітектурного-будівельного контролю в Одеській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Держземагентства у м. Одесі про визнання договору дарування недійсним, зобов'язання відмінити державну реєстрацію права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, приведення будівлі до попереднього стану задовольнити частково; визнано договір дарування дачної будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений 11.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним; зобов'язано [PERSON] знести незаконно добудовану частину дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] привести дачний будинок, належний [PERSON], розташований за адресою: [ADDRESS], у первісний стан; у частині вимог щодо зобов'язання КП «БТІ» ОМР відмінити державну реєстрацію права власності: за [PERSON] на дачну будівлю за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 31812662 від 19.10.2010 року приватною формою власності, часткою 1/1, номер запису 1237 в книзі: 29с-146., а також за [PERSON] на дачну будівлю за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 31812662 від 16.11.2010 року приватною формою власності, часткою 1/1, номер запису 1237 в книзі: 29с-146 - відмовлено. Не погодившись з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.12.2013 року, 17 січня 2014 року [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] подав апеляційну скаргу на це рішення до апеляційного суду Одеської області. Супровідним листом Київського районного суду м. Одеси № 74 справу спрямовано до апеляційної інстанції, де її прийнято 27 січня 2014 року за вхід № 827/Вх.с/14 та в цей же день здійснено розподіл справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду. За результатами розподілу визначено склад суду (головуючий суддя-доповідач - Колесніков Г.Я., інші судді, які входять до складу колегії - Вадовська Л.М. та Ващенко Л.Г.), справі присвоєно номер провадження - № 22-ц/785/2815/14. 31 січня 2014 року, при ознайомлені із апеляційною скаргою представника [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013 року по цивільні справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], КП «БТІ» ОМР, треті особи: ДБК «Відпочинок трудящих», [PERSON], Інспекція Державного архітектурного-будівельного контролю в Одеській області в Одеській області Інспекція Державного архітектурного-будівельного контролю в Одеській області Державної архітектурної-будівельної інспекції України, Управління Держземагентства у м. Одесі про визнання договору дарування недійсним, зобов'язання відмінити державну реєстрацію права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, припинення будівельних робіт та робіт по реконструкції, приведення будівлі до попереднього стану, суддею - доповідачем ухвалено цивільну справу повернути до Київського районного суду м. Одеси, на підставі ч. 7 ст. 297 ЦПК України, для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, зокрема для вирішення питань щодо розподілу судових витрат. 17 лютого 2014 року, справу повернуто до Київського районного суду м. Одеси за супровідним листом апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 р. 22ц/785/2815/14 та 20 лютого 2014 року передано судді. Ухвалою суду від 24.02.2014 року, справа прийнята для продовження провадження та призначено судове засідання для розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача надійшла заява про слухання справи без його участі, проти винесення додаткового рішення не заперечував. Представник відповідачів у судове засідання також не з'явився, подав заяву, якою просив провести судове засідання без його участі. Треті особи в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Проаналізувавши ухвалу судді апеляційного суду Одеської області від 31.01.2014 року, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013 року по цивільній справі № 1512/2-1151/11, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], КП «БТІ» ОМР, треті особи - ДБК «Відпочинок трудящих», [PERSON], Інспекція Державного архітектурного-будівельного контролю в Одеській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Держземагентства у м. Одесі про визнання договору дарування недійсним, зобов'язання відмінити державну реєстрацію права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, приведення будівлі до попереднього стану задоволено частково; визнано договір дарування дачної будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений 11.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним; зобов'язано [PERSON] знести незаконно добудовану частину дачного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] привести дачний будинок, належний [PERSON], розташований за адресою: [ADDRESS], у первісний стан; у частині вимог щодо зобов'язання КП «БТІ» ОМР відмінити державну реєстрацію права власності: за [PERSON] на дачну будівлю за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 31812662 від 19.10.2010 року приватною формою власності, часткою 1/1, номер запису 1237 в книзі: 29с-146., а також за [PERSON] на дачну будівлю за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 31812662 від 16.11.2010 року приватною формою власності, часткою 1/1, номер запису 1237 в книзі: 29с-146 - відмовлено. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 215 ЦПК України передбачено, що рішення суду складається із вступної частини, мотивувальної частини та резолютивної частини, в якій зазначається про розподіл судових витрат. За положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз (п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що згідно квитанцій від 05.10.2010 р. (т. 1 а.с. 3,4) позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 51 грн. та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Під час розгляду справи позивач також оплачував проведення судової експертизи. 14 квітня 2014 року на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій він повідомив про відмову від стягнення з відповідачів судових витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження, посилаючись на призначення експертизи за клопотанням саме позивача та взяття на себе добровільно зобов'язання про проведення оплати експертного дослідження. Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства та право особи, яка бере участь у справі, розпоряджатися своїми правами на обов'язками на власний розсуд, судом не встановленому підстав для прийняття відмови у стягненні цієї частини судових витрат. Питання про розподіл іншої частини судових витрат, під час ухвалення рішення, судом не вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved