Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 14 липня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 177. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинені через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Позивачка вважає, що подальше перебування в шлюбі та відновлення сімейних відносин не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам, однак відповідач відмовляється прибувати до органу державної реєстрації актів цивільного стану з питання розірвання шлюбу, або подавати таку заяву, у зв'язку з чим, вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Спору щодо майна, що є їхньою сумісною власністю не має. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що14 липня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 177 /а.с. 6/. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, сторони проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є відсутність взаємопорозуміння, різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст.112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, в даному випадку позивачки [PERSON], інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на «[PERSON]», яке після розірвання шлюбу, просить залишити без змін. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 243 гривні 60 коп.

Outcome: approved