overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електричну енергію. Позивач вказує на те, відповідачка є споживачами електричної енергії, яку постачає позивач ПАТ «Миколаївобленерго». Відповідно до п. 20 Правил користування електроенергією для населення плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Проте відповідачка не виконала свої обовязки, своєчасно не сплачувала за послуги з електропостачання, у звязку з чим станом на 27 липня 2015 року за спожиту електричну енергію утворилась заборгованість в сумі 1445 грн. 86 коп. Посилаючись на те, що добровільно погасити борг відповідачка не бажає, та відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки 1445 грн. 86 коп. та судові витрати. Сторони в судове засідання не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 18 червня 2013 року. Відповідачка є власником особового рахунку за адресою: пров. Прорезний,1, м. Миколаїв, та є споживачем послуг з електропостачання, які надає за цією адресою позивач ПАТ «Миколаївобленерго». Згідно п. 20 Правил користування електроенергією для населення споживач зобовязаний вносити плату за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію не пізніше 10 числа наступного місяця. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка свої зобовязання не виконує, оплату за вказані спожиті послуги не здійснює, в звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 27 липня 2015 року складає 1445 грн. 86 коп. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Миколаївобленерго» про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з електропостачання підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Миколаївобленерго»\~\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 92,38 грн. \~\~\~\~ В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила їх повністю задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. \~\~\~\~Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач\~\~ [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго,\~\~та на якого відкрито особовий рахунок № 0731090. Відповідач\~\~[PERSON] проживає за адресою: [INFO], користується послугами ПАТ «Миколаївобленерго», проте заборгованість за використану електричну енергію\~\~у розмірі 92.38 грн. не сплачена.\~\~ Відповідно до п.20 Правил користування електроенергією для населення (затвердженою\~Постановою КМУ від 26 липня 1999р. № 1357) плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Вказана умова відповідачами не виконувалася, що підтверджується витягом з особового рахунку. Згідно\~ст.525 ЦК України, відповідач не має право відмовитися від виконання зобов'язання в односторонньому порядку. На день розгляду справи у суді вказана сума відповідачем не сплачена, тому з нього необхідно стягнути 92,38 грн. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію. Позивач вказує на те, що між товариством та відповідачем 26 травня 2006 року укладено договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Згідно умов договору постачальник взяв на себе зобовязання надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживача, а останній зобовязався своєчасно оплачувати теплову енергію. Посилаючись на те, що постачальник свої зобовязання виконав, а споживач оплату за надану теплову енергію не проводив, а також на положення ст.ст. 509, 625 ЦК України, ст.ст. 19,24 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 64, 67, 68 ЖК позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 1863 грн. 92 коп., 298 грн. 21 коп. індексу інфляції, 28 грн. 95 коп. три відсотки річних, судовий збір. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідач [PERSON] є власником особового рахунку за адресою: вул.. 11 Поздовжня,31/А, кв.176 в м. Миколаєві та є споживачем послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою позивач на підставі укладеного договору про постачання теплової енергії. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, належними сторонами, а також у встановлений договором строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим має перед позивачем заборгованість за надані послуги теплопостачання, яка за період з 1 січня 2014 року по 1 березня 2015 року складає 1863 грн. 92 коп.. Крім того відповідачу за період з 1 січня 2014 року по 1 березня 2015 року нараховані інфляційні втрати в розмірі 298 грн. 21 коп. та три відсотки річних в розмірі 28 грн. 95 коп.. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за теплову енергію. Позивач вказує на те, що між товариством та відповідачкою 1 листопада 2005 року укладено договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Згідно умов договору постачальник взяв на себе зобовязання надавати через приєднану теплову мережу теплову енергію для опалення та гарячого водопостачання квартири споживача, а остання зобовязалась своєчасно оплачувати теплову енергію. Посилаючись на те, що постачальник свої зобовязання виконав, а споживач оплату за надану теплову енергію не проводив, а також на положення ст.ст. 625 ЦК України, ст.ст. 19,24 ЗУ «Про теплопостачання», ст.ст. 64, 67, 68 ЖК позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 1697 грн. 56 коп., 297 грн. 16 коп. індексу інфляції, 66 грн. 63 коп. три відсотки річних, судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки до суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника. Позовні вимоги позивач підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідачка проживає в [INFO] та є споживачем послуг теплової енергії, яку надає за цією адресою позивач на підставі укладеного договору про постачання теплової енергії. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, належними сторонами, а також у встановлений договором строк. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка свої зобовязання не виконує, в звязку з чим має перед позивачем заборгованість за надані послуги теплопостачання, яка за період з 1 лютого 2013 року по 1 листопада 2014 року складає 1697 грн. 56 коп.. Індекс інфляції складає 297 грн. 16 коп., три відсотки річних - 66 грн. 63 коп.. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В серпні 2015 року Петрова (дошлюбне прізвище Бабак) [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 91). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їхні шлюбні стосунки припинені, а збереження сімї є неможливим. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 11 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Бабак) [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 91) від 11 червня 2014 року. Також, в шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], батьками яких в свідоцтві про народження записані позивачка та відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

В серпні 2015 року Петрова (дошлюбне прізвище Бабак) [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 91). На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їхні шлюбні стосунки припинені, а збереження сімї є неможливим. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 11 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище Бабак) [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 91) від 11 червня 2014 року. Також, в шлюбі вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], батьками яких в свідоцтві про народження записані позивачка та відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 26 липня 1988 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Свидівській сільській раді Чортківського району Тернопільській області, актовий запис № 8. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей. Причиною розпаду сімї є важкий характер відповідачки, яка завжди і в усьому прислухалася до своєї матері, влаштовувала скандали, разом з дорослими дітьми всіляко принижували і ображали його, створили нестерпні умови життя. Тривалий час вони подружніх відносин не підтримують, шлюб перетворився у формальність. На даний час [PERSON] планує одружитись і створити нову сімю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнає, однак обгрунтування такої позиції в судовому засіданні не навела. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 26 липня 1988 року сторони зареєстрували шлюб у Свидівській сільській раді Чортківського району Тернопільській області, актовий запис № 8. Від шлюбу вони мають двох дітей, які на даний час вже повнолітні. Між сторонами існують неприязні стосунки, вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 30 березня 2012 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 142. Дітей у сторін немає. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не сходяться характерами та в них різні погляди на життя, зокрема щодо дітей, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась, сторони не підтримують подружніх відносин більше ніж пів року. Позивач [PERSON], позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 30 березня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що сторони не зійшлися характерами та в них різні погляди на життя, зокрема щодо дітей, в звязку з чим їх сімя фактично розпалась, сторони не підтримують подружніх відносин більше ніж пів року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Мечищівської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що 28 січня 2004 року померла його тітка [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на яку він претендує, як спадкоємець за заповітом, посвідченим 27 січня 2004 року секретарем Мечищівської сільскої ради за реєстровим номером 3. Позивач звернувся в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом йому повідомлено, що він пропустив 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і для вирішення питання про прийняття спадщини йому необхідно звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, визначити йому [PERSON] тримісячний додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 28 січня 2004 року в селі Надорожнів Бережанського району Тернопільської області. Представник Мечищівської сільської ради в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Федорів (на даний час [PERSON]) О. О. про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 22 квітня 2014 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 70. Від шлюбу вони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Подружні відносини вони припинили з вересня 2014 року, спільного господарства не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу між ними неможливе. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

В серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позовній заяві зазначав, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.03.2015 року відповідач [PERSON] засуджений за ч.2 ст.185 КК України та визнаний винуватим у вчиненні крадіжки мобільного телефону SAMSUNG GALAXY S4 у потерпілого [PERSON] Зазначений телефон він купив у [PERSON] Телефон був вилучений у нього працівниками міліції як предмет злочину. Позитвач прохав суд стягнути з [PERSON] на його користь 3300 грн. як компенсацію за заподіяну йому шкоду. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] відбуває покарання в місцях позбавлення волі, про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що вироком Кобеляцького районного суду від 26.03.2015 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі. Згідно вироку [PERSON] 28.04.2014 року в місті Кобеляки в приміщенні музичної школи таємно викрав мобільний телефон SAMSUNG GALAXY S4,що належав потерпілому [PERSON] Останнього визнано потерпілим та на досудовому слідстві йому повернуто викрадений мобільний телефон. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач не надав суду доказів , що підтверджують його право власності на мобільний телефон, не довів заподіяння йому матеріальної шкоди, пов»язаної з викраденням мобільного телефону в сумі 3300 грн., тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed