Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки за адресою : с. Клочків Чернігівського району [ADDRESS]; провести реальний поділ вказаного житлового будинку та встановити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до варіанту № 1 висновку експертизи № С-375 від 31 липня 2014 року; в рахунок поділу спільного майна подружжя виділити йому у власність холодильник «Whirpool» вартістю 4 500 грн., бетонозмішувач вартістю 1 500 грн., витяжку кухонну вартістю 1 500 грн., газову поверхню «Elektrolux» вартістю 1 500 грн., набір кухонних меблів вартістю 5 000 грн.; визнати за ним право особистої приватної власності на годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн., м'ясорубку «Braun» вартістю 1 274 грн., деревообробний станок вартістю 7 400 грн., два набори корпусних меблів для дитячої кімнати (дві однакові стінки та шафа) та шафу (вітальню) вартістю 4 950 грн., диван «Фламінго» вартістю 2 450 грн.; витребувати у [PERSON] годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 1989 року по 16 червня 2009 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2003 року шлюб між ними було розірвано, а 16 вересня 2009 року він отримав свідоцтво про розірвання шлюбу. Під час шлюбу він та відповідачка придбали житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку в с. Клочків Чернігівського району по [ADDRESS] і вказане майно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. За час перебування у шлюбі, він та відповідачка також придбали кутовий диван вартістю 4 200 грн. пилосмок «Elektrolux» вартістю 284.05 грн., пароварку «Braun» вартості 352.75 грн., пральну машину «Whirpool» вартістю 3 400 грн., праску «Braun» вартості 356 грн., соковижималку «Kenwood» вартістю 1 155 грн. 15 коп., набір посуду «Luminarc» вартістю 1 500 грн., тюль, штору, смужку, підхват вартістю 2 906 грн., а всього на суму 14 153.95 грн., які відповідачка самовільно вивезла з будинку, де вони мешкали. За час шлюбу він та відповідачка придбали також холодильник «Whirpool» вартістю 4 500 грн., бетонозмішувач вартістю 1 500 грн., витяжку кухонну вартістю 1 500 грн., газову поверхню «Elektrolux» вартістю 1 500 грн., набір кухонних меблів вартістю 5 000 грн., а всього на загальну суму 14 000 грн. і вказане майно має бути передане у власність йому. Після реєстрації розірвання шлюбу ним за особисті кошти були придбані годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн., м'ясорубка «Braun» вартістю 1 274 грн. 15 коп. , деревообробний станок вартістю 7 400 грн., два набори корпусних меблів для дитячої кімнати (дві однакові стінки та шафа) та шафа (вітальня) вартістю 4 950 грн., диван «Фламінго» вартістю 2 450 грн., а всього на загальну суму 18 374 грн. 15 коп. і вказане майно є його особистою власністю. Відповідачка самовільно забрала годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн., який є його особистою приватною власністю, який має бути витребуваний у останньої. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2014 року позовні вимоги задоволені. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення змінити, відмовивши [PERSON] у визнанні права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки в с. Клочків по [ADDRESS] Чернігівського району Чернігівської області та їх реальному поділі; відмовивши [PERSON] у визнанні за ним права особистої приватної власності на годинник інтер'єрний, м'ясорубку, деревообробний станок, два набори для дитячої кімнати; відмовивши [PERSON] у задоволенні позовної вимоги про зобов»язання її, апелянта, повернути годинник інтер'єрний; змінити варіант поділу рухомого майна. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно залишив без розгляду її позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, а тому неможливо було розглядати зустрічну позовну заяву. Апелянт вказує на те, що в своїй позовній заяві вона заявляла вимогу про визнання житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки в с. Клочків [ADDRESS] особистою приватною власністю. Апелянт зазначає, що без розгляду її позовної заяви суд безпідставно визнав за [PERSON] право особистої приватної власності на годинник інтер'єрний, м'ясорубку «Braun», деревообробний станок, два набори корпусних меблів для дитячої кімнати. Апелянт посилається на те, що фактично вона та відповідач проживали однією сім»єю до 15 жовтня 2011 року, що підтверджується письмовими доказами по справі. Апелянт вказує на те, що не були допитані свідки, які б підтвердили проживання її та відповідача однією сім»єю до 15 жовтня 2011 року. Апелянт зазначає, що в судовому рішенні взагалі не зазначене будь-яке майно, яке виділено їй у власність; не зазначені марки та моделі рухомого майна. Апелянт посилається на те, що вона взагалі не бачила годинника інтер»єрного і його не вивозила. Апелянт вказує на те, що вона не вивозила з будинку кутовий диван, пилосмок «Elektrolux», пароварку «Braun» , пральну машину «Whirpool», праску «Braun», соковижималку «Kenwood», набір посуду «Luminarc», тюль, штору, смужку, підхват та взагалі не бачила цього майна в будинку. Апелянт зазначає, що житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка в с. Клочків [ADDRESS] були придбані за рахунок грошових коштів, подарованих їй матір»ю згідно з договором від 28 березня 2007 року. Апелянт посилається на те, що нею заявлялось клопотання про відвід судді, але дане клопотання було безпідставно відхилене. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 1989 року по 16 червня 2009 року. В період шлюбу сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою : с. Клочків Чернігівського району [ADDRESS], що підтверджується договорами купівлі-продажу від 28 березня 2007 року, які посвідчені державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованими в реєстрі за №№ 2-1236, 2-1239. За час шлюбу за спільні кошти сторони придбали холодильник «Whirpool» вартістю 4 500 грн., бетонозмішувач вартістю 1 500 грн., витяжку кухонну вартістю 1 500 грн., газову поверхню «Elektrolux» вартістю 1 500 грн., набір кухонних меблів вартістю 5 000 грн., перелік цього майна та його вартість, крім вартості набору кухонних меблів, не оспорювались в ході апеляційного розгляду справи. Після розірвання шлюбу [PERSON] придбав годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн., м'ясорубку «Braun» вартістю 1 274 грн., деревообробний станок вартістю 7 400 грн., два набори корпусних меблів для дитячої кімнати (дві однакові стінки та шафа) та шафу (вітальню) вартістю 4 950 грн., диван «Фламінго» вартістю 2 450 грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка придбані сторонами в період шлюбу, тобто вказане майно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя і в разі поділу майна частки сторін є рівними; під час шлюбу сторони за спільні кошти придбали холодильник, набір кухонних меблів, диван, пилосос, пароварку, пральну машину, праску, соковижималку, набір посуду, тюль та штори, бетонозмішувач, витяжку кухонну, газову поверхню; після розірвання шлюбу [PERSON] за особисті кошти придбав годинник інтер'єрний, м'ясорубку, деревообробний станок, два набори меблів для дитячої кімнати, диван. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом ( квартиру). Квартира передбачає наявність як жилих , так і допоміжних приміщень. Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок та висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № С-375 від 31 липня 2014 року житловий будинок з надвірними спорудами в с. Клочків Чернігівського району і області [ADDRESS] має лише одну жилу кімнату, яка може бути виділена лише одному із співвласників; дві неопалювальні кімнати будинку не мають підлоги; ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами становить 193 031 грн. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про реальний поділ житлового будинку з надвірними спорудами задоволенню не підлягають, оскільки відсутня можливість виділити кожному із співвласників частину будинку, яка б складалась як із жилих, так і допоміжних приміщень. До реального поділу житлового будинку з надвірними будівлями між співвласниками є передчасними і позовні вимоги про реальний поділ присадибної земельної ділянки. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки в с. Клочків Чернігівського району і області [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя, оскільки висновок суду в цій частині узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства. Доводи апелянта про те, що житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка в с. Клочків [ADDRESS] були придбані за кошти, які належали їй особисто, а саме за рахунок грошових коштів, подарованих їй матір»ю згідно з договором від 28 березня 2007 року, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки за приписами ч.5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, що перевищує п»ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування грошових коштів від 28 березня 2007 року , згідно з яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар грошові кошти в сумі 65 000 грн. укладений в простій письмовій формі, а тому, з урахуванням приписів ст.. 220 ЦК України, є нікчемним та не є доказом по справі. З договору купівлі -продажу квартири від 27 січня 2007 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] продали двокімнатну квартиру в [ADDRESS] за 124 390 грн. Проте, в матеріалах справи відсутні письмові докази, які б підтверджували, що частина грошових коштів, отриманих від продажу квартири, а саме 65 000 грн. були передані для купівлі 28 березня 2007 року житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки в с. Клочків Чернігівського району і області [ADDRESS]. Апеляційний суд частково не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поділу рухомого майна, виходячи з наступного. Як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду справи [PERSON] зазначала, що під час шлюбу з відповідачем вони не придбавали кутовий диван, пилосмок «Elektrolux», пароварку «Braun», пральну машину «Whirpool», праску «Braun», соковижималку «Kenwood», набір посуду «Luminarc», тюль, штору, смужку, підхват; вказане майно було відсутнє в їх будинку по [ADDRESS] в Олександрівці, а тому вивезти та привласнити це майно вона не могла. В ході апеляційного розгляду справи [PERSON] пояснив, що відсутній акт про наявність цього майна на час припинення між ним та [PERSON] шлюбних відносин; відсутні докази того, що вказане майно привласнила та вивезла з будинку колишня дружина; з заявою про зникнення майна з будинку він до правоохоронних органів не звертався. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. В ході розгляду справи [PERSON] не надано доказів того, що вищезазначене майно було наявне на час припинення ведення спільного господарства з [PERSON]; про те, що [PERSON] привласнила та вивезла вказане майно; та не заперечувалося , що це майно відсутнє на час розгляду справи, а тому кутовий диван вартістю 4 200 грн. пилосмок «Elektrolux» вартістю 284.05 грн., пароварку «Braun» вартості 352.75 грн., пральну машину «Whirpool» вартістю 3 400 грн., праску «Braun» вартості 356 грн., соковижималку «Kenwood» вартістю 1 155 грн. 15 коп., набір посуду «Luminarc» вартістю 1 500 грн., тюль, штору, смужку, підхват вартістю 2 906 грн., а всього на загальну суму 14 153.95 грн. слід виключити із майна , що підлягає поділу та відмовити [PERSON] у задоволенні цих позовних вимог. При поділі майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме холодильника «Whirpool» вартістю 4 500 грн., бетонозмішувача вартістю 1 500 грн., витяжки кухонної вартістю 1 500 грн., газової поверхні «Elektrolux» вартістю 1 500 грн., набору кухонних меблів вартістю 5 000 грн., а всього на загальну суму 14000 грн., суд враховує, що частки сторін є рівними. При цьому суд погоджується, що вартість набору кухонних меблів становить 5000 грн., як зазначив [PERSON] в позовній заяві. Твердження [PERSON] про те, що вартість набору кухонних меблів становить 6000 грн. апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки [PERSON] не погодилась з вартістю цього рухомого майна, але не заявляла клопотання про призначення товарознавчої експертизи для визначення дійсної вартості набору кухонних меблів. Крім того, апеляційний суд враховує, що набір кухонних меблів, витяжка кухонна, газова поверхня «Elektrolux» знаходяться в незавершеному будівництвом будинку по [ADDRESS] в Олександрівці, де мешкає [PERSON]; вказані рухомі речі підібрані для конкретної кухні, а тому це майно слід виділити у власність [PERSON] [PERSON] також слід виділити бетонозмішувач вартістю 1 500 грн. При цьому [PERSON] слід виділити у власність холодильник «Whirpool» вартістю 4 500 грн., та стягнути на її користь з [PERSON] грошову компенсацію за переотриману частку у майні в сумі 2 500 грн. Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн., м'ясорубку «Braun» вартістю 1 274 грн., деревообробний станок вартістю 7 400 грн., два набори корпусних меблів для дитячої кімнати (дві однакові стінки та шафа) та шафу (вітальня) вартістю 4 950 грн., диван «Фламінго» вартістю 2 450 грн., а всього на загальну суму 18 374.15 грн., та зобов»язання [PERSON] повернути [PERSON] годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн., виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, після розірвання шлюбу [PERSON] придбав годинник інтер'єрний, м'ясорубку «Braun», деревообробний станок, шафу (вітальня), диван «Фламінго», що підтверджується товарними чеками та накладними ( а.с. 27, 30, 31, 34, 35 т. 2) і це майно, з урахуванням приписів ст.. 57 Сімейного кодексу України, є його особистою приватною власністю, а ухвалення для цього окремого судового рішення законодавством не передбачено. Крім того, після розірвання шлюбу [PERSON] придбав два набори корпусних меблів для дитячої кімнати (дві однакові стінки та шафа) і це майно, з урахуванням приписів ст.. 174 Сімейного кодексу України, забезпечує розвиток дитини, а тому є власністю дитини. В ході апеляційного розгляду справи [PERSON] пояснив, що відсутні докази того, що [PERSON] привласнила годинник інтер'єрний. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що [PERSON] слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання за ним права особистої приватної власності на годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн., м'ясорубку «Braun» вартістю 1 274 грн., деревообробний станок вартістю 7 400 грн., два набори корпусних меблів для дитячої кімнати (дві однакові стінки та шафа) та шафу (вітальня) вартістю 4 950 грн., диван «Фламінго» вартістю 2 450 грн. та зобов»язання [PERSON] повернути годинник інтер'єрний вартістю 2 300 грн. Доводи апелянта про те, що суд залишив без розгляду її позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, а тому неможливо було розглядати зустрічну позовну заяву, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи є довільним тлумаченням правових норм. Доводи апелянта про те, що суд безпідставно дійшов висновку, що годинник інтер'єрний, м'ясорубка «Braun», деревообробний станок, два набори корпусних меблів для дитячої кімнати є особистою приватною власністю [PERSON], апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на час розгляду даної цивільної справи відсутнє судове рішення, яким би був встановлений факт проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу після 16 червня 2009 року. Доводи апелянта про те, що фактично вона та відповідач проживали однією сім»єю до 15 жовтня 2011 року, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відсутнє судове рішення, яким би були встановлені такі обставини. З урахуванням приписів ст.. 88 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат. При звернені до суду з позовною заявою [PERSON] був сплачений судовий збір в сумі 840.75 грн. та 2600 грн. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути у відшкодування сплаченого судового збору 1035 грн. 16 коп. ( 965грн. 16 коп. + 70 грн.) При зверненні з апеляційною скаргою [PERSON] сплатила судовий збір в сумі 1143 грн. 53 коп. З урахуванням розміру задоволених позовних вимог з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути у відшкодування судових витрат, понесених за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, 284 грн. 44 коп. ( 162 грн. 64 коп. + 121 грн. 80 коп.). В ході розгляду справи кожною із сторін в рівних частинах понесені витрати на оплату експертизи по 3 744 грн. На вирішення експерту ставилися п»ять питань про визначення ринкової вартості і поділ як житлового будинку в с. Клочків, так і незавершеного будівництвом будинку в Олександрівці. У справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу та поділ майна рішення суду не постановлене. В матеріалах справи відсутні дані про кількість витраченого експертом часу для дослідження кожного із п»яти питань, зазначених в ухвалі суду першої інстанції від 22 листопада 2013 року. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що розподіл витрат, понесених на проведення експертизи, можливий після постановлення судом рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу та поділ майна.

Outcome: partial