Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 23 серпня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом ЗП № 092754 на право на земельну частку (пай) від 30 січня 1997 року, яке [PERSON] успадкувала від своєї матері [PERSON]. [PERSON] за життя отримала дозвіл на виділення їй взамін Сертифікату земельної ділянки в натурі, однак право на отримання земельної ділянки в натурі взамін Сертифікату нею реалізоване не було. Після смерті [PERSON], позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа. Коли [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено, оскільки був відсутній оригінал Сертифікату ЗП № 092754 на право на земельну частку (пай) від 30 січня 1997 року, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, це не дозволяє отримати йому свідоцтво про право на спадщину. За результатами звернення позивача до [PERSON] районної державної адміністрації з приводу видачі дубліката Сертифікату ЗП № 092754 на право на земельну частку (пай) від 30 січня 1997 року, йому було відмовлено у видачі такого дубліката у звязку з тим, що чинним законодавством вчинення таких дій не передбачене, у звязку з чим позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно у судовому порядку. В судове засідання [PERSON] не зявився, але від його представника [PERSON] надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за його відсутності і відсутності позивача, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 серпні 2014 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Запорізькій області серія І-ЖС №297946 від 27 серпня 2014 року (а.с. 5). Відповідно до дублікату Свідоцтва про народження [PERSON], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Запорізькій області серія І-ЖС №270365 від 25 листопада 2014 року, матірю [PERSON], [INFO], є [PERSON], про що 27 січня 1990 року був складений актовий запис № 09 Виконавчим комітетом Тимошівської сільської ради (а.с. 6). Згідно з Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 вересня 2000 року в справі № 2-1230, право на земельну частку (пай), посвідчене Сертифікатом ЗП № 0092754 на право на земельну частку (пай) від 30 січня 1997 року, [PERSON], матір позивача, успадкувала від своєї матері [PERSON], на імя якої був виготовлений вказаний Сертифікат (а.с. 8, 9). Відповідно до Розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області №169 та доданого до нього списку громадян України, яким виділяються в натурі земельні ділянки взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 14 квітня 2005 року, [PERSON] за життя отримала дозвіл на виділення їй взамін Сертифікату земельної ділянки в натурі, однак право на отримання земельної ділянки в натурі нею реалізоване не було, про що свідчить Довідка начальника Управління Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області № 2604/0/2-16 від 5 вересня 2016 року (а.с. 10, 11, 12). Згідно з довідкою, наданою [PERSON] районною державною адміністрацією, [PERSON] за життя дійсно мала право на земельну ділянку, посвідчене Сертифікатом ЗП № 0092754 на право на земельну частку (пай), виданим головою [PERSON] районної державної адміністрації 30 січня 1997 року, яке успадкувала після своєї матері [PERSON], але, видати дублікат вказаного сертифікату неможливо, адже що діючим законодавством видача дублікатів таких Сертифікатів не передбачена. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. У свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 23 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON]. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої [PERSON], державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області, від 23 грудня 2015 року за вих. № 471/02-31, [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку з тим, що спадкоємцем не був наданий правовстановлюючий документ (державний акт) на земельну ділянку, розташовану на території Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року, визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом у суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка зі Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON], позивач прийняв спадщину, проте оформити своє право він не може через те, що відсутній оригінал Сертифікату ЗП № 0092754 на право на земельну частку (пай). Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved