Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

В позові [PERSON] зазначила, що 22.07.2011 року між позивачкою та [PERSON] було досягнуто домовленість про купівлю-продаж земельної ділянки площею 0,1313 га, яка розташована на території Вінницько-Хутірської сільради і належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Вказану домовленість сторони оформили письмовою розпискою, яка додана до позовної заяви. 22.07.2011 року на виконання досягнутих домовленостей щодо купівлі-продажу земельної ділянки сторони уклали договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О.Ю.. Умови договору сторонами було виконано. Але, як підтверджується розпискою, крім домовленостей щодо істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки сторони також домовилися ще про наступне: в зв'язку з тим, що відповідачка придбала земельну ділянку з метою будівництва дачного будинку, а не для ведення особистого селянського господарства, як зазначено в Державному акті, позивачка і відповідач домовилися про те, що після вчинення договору купівлі-продажу земельної ділянки позивачка за свій рахунок та власними зусиллями має вирішити питання про зміну цільового призначення земельної ділянки.В свою чергу відповідачка за вказані дії зобов'язалася сплатити позивачці 5000 доларів США. Свої взаємні зобов'язання сторони зазначили в письмовій розписці від 22.07.2011 року, яка додана до позовної заяви. Позивачка виконала взяті на себе зобов'язання, про що свідчать надані докази, а саме: розпорядження Вінницької РДА №698 від 14.06.12р; висновок відділу містобудування та архітектури Вінницької РДА від 27.06.12р.; висновок Держуправління охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області від 06.09.12р.; розпорядження Вінницької РДА за №286 від 26.07.13р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва та інші документи. Всі зазначені висновки та розпорядження виготовлені на ім'я [PERSON], як власниці земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу, але замовником була фактично позивачка і всі необхідні витрати на замовлення технічної документації та інше вона несла особисто. Всі висновки зацікавлених землевпорядчих органів та організацій, а також розпорядження Вінницької РДА отримувала також особисто позивачка. Докази цього були надані нею суду при розгляді цивільної справи №128/5580/13-ц. Але відповідачка відмовилася сплатити позивачці обумовлені 5000 доларів США, як це було передбано розпискою від 22.07.2011р., тому, позивачка була змушена звернутися до суду та просить визнати, що між сторонами було укладено договорі про надання послуг, який вона виконала та стягнути на її користь 5000 доларів США. Позивач [PERSON] позов зі змінами підтримала та суду показала, що уклала договір купівлі-продажу з відповідачкою за яким сторони домовилися, що після проведення позивачкою зміни цільового призначення земельної ділянки на цільове призначення з правом забудови, відповідачка доплатить позивачу ще 5000 доларів США. В підтвердження даної домовленості відповідачка власноруч написала позивачу розписку. На виконання даної домовленості позивач провела всі необхідні роботи по зміні цільового призначення, за що сплачувала власні кошти. Однак, після зміни цільвого призначення відповідачка, отримавши державний акт не виконала своє зобов»язання, не сплатила обумовлені розпискою кошти, тому позивачка була змушена звернутися до суду. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та суду показав, що сторонами було укладено договір-купівлі продажу земельної ділянки, який було посвідчено у нотаріуса. При виготовленні тексту договору було зазначено всі його умови, що сторони підтвердили поставивши власні підписи під договором. Про наявність інших умов правочину сторони у договорі не вказували. Відповідачка виконала свої зобов»язання за договором сплативши обумовлену суму за придбану земельну ділянку, тому не зобов»язана проводити доплату за земельну ділянку. Крім того, суду показав, що за розпискою є вказано, що позивачка бере на себе зобов»язання провести зміну цільового призначення на цільове призначення з правом на забудову земельної ділянки. Однак, на цільове призначення - для будівництва та обслуговування документація не мінялася, і земельна ділянка отримала статус землі з цільовим призначенням - для садівництва. Всі документи оформлялися на ім»я відповідачки, саме вона була замовникам технічної документації, і ніяких договорів про надання послуг з позивачкою відповідач не укладала. Враховуючи вказане, представник відповідвачки просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши докази, та заслухавши свідка, суд встановив наступне: Згідно договору купівлі-продажу від 22.07.2011р. [PERSON] продала, а [PERSON] купила належну позивачці земельну ділянку, площею 0,1313 га, розташовану на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району та області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.7-8). 22.07.2011р. було також виконано текст розписки від імені відповідачки за яким зазначено, що [PERSON] сплатила позивачці 20 000 доларів США за придбання в позивачки земельної ділянки та зобов»язана сплатити ще 5000 доларів США «…після одержання державного акту на право власності зі зміненим цільовим призначенням даної земельної ділянки з ОСГ на акт під забудову» (а.с.6). Як зазначила позивачка, на виконання даної домовленості щодо зміни цільового призначення [PERSON] провела оформлення технічної документації необхідної для зміни цільового призначення, надавши таким чином, послуги по проведенню зміни цільового призначення та подальшого отримання відповідачкою державного акту на придбану земельну ділянку з цільовим призначенням - під забудову. В доказ наданих нею послуг позивачка надала суду, окрім розписки, погодження на зміну цільового призначення Управління культури і туризму від 03.09.2012р. №3185/02-20 (а.с.9), висновок Відділу містобудування та архітектури від 03.04.2013р. №03-03-78 (а.с.10), розпорядження ВРДА №296 від 26.07.2013р. про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення (а.с.11), висновок Відділу містобудування та архітектури від 27.06.2012р. №03-03-165 (а.с.12), висновок Державного управління охорони навколишнього природного серидовища у Вінницькій області від 06.09.2012р. №4688/09 (а.с.14-15) та розпорядження ВРДА від 14.06.2012р. №698 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Як вбачається з поданих суду доказів, а саме, погодження на зміну цільового призначення Управління культури і туризму від 03.09.2012р. №3185/02-20, висновку Відділу містобудування та архітектури від 03.04.2013р. №03-03-78, розпорядження ВРДА №296 від 26.07.2013р. про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення, висновку Відділу містобудування та архітектури від 27.06.2012р. №03-03-165, висновку Державного управління охорони навколишнього природного серидовища у Вінницькій області від 06.09.2012р. №4688/09 та розпорядження ВРДА від 14.06.2012р. №698 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, всі зазначені дозвола та висновки отримані на ім»я [PERSON] Як доказ проведення оплати за вказані роботи по зміні цільового призначення позивачкою є поданими суду кошторис №15 на проектні (вишукувальні) роботи ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» (а.с.22) та накладну №175 від 27.02.2012р. (а.с.23) про сплату за проведення виготовлення проекту землеустрою зі зміни цільового призначення 7600 грн. Згідно вказаної накладної замовником робіт по виготовленню проекту землеустрою зі зміни цільового призначення є [PERSON], платником [PERSON] Вказані спірні правовідносини позивачка просить розглядати виходячи з нормативних положень ст.ст.901-905 ЦК України. Оцінюючи встановленні судом обставини, суд виходить з того, що згідно ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Але, як встановлено по справі, сторони між собою простий письмовий правочину у формі договіру про надання послуг не укладали. При визначенні домовленості між сторонами, як договору про надання послуг, позивачка посилається на текст розписки від 22.07.2011р. Однак, аналізуючи даний текст розписки , суд враховує, що в розписці є відсутніми ознаки всіх обов»язкових умов даного роду договорів. Так, в розписці не наведено конкретний перелік того, які саме послуги зобов»язується надати відповідачу позивачка, а є лише вказаним обов»язок відповідача сплатити позивачці 5000 доларів США після зміни цільового призначення проданої земельної ділянки «під забудову». Обов»язки позивачки, як особи яка повинна виконати послуги у розписці не прописані, завдання надане їй замовником послуг не вказано. Також, позивачкою не надано доказів, які б підтверджували факт здійснення позивачем діяльності по отриманню вищевказаних дозволів та висновків, а лише міститься накладна про оплату за проведені ТОВ «Юридично-земельний союз «Альянс» роботи. Відсутні також будь які докази безпосереднього виконання позивачкою робіт по зміні цільового призначення земельної ділянки, як і доказ приймання даних робіт відповідачкою. Тобто, є відсутніми докази, які б переконливо свідчили, про те, що такі послуги фактично були надані саме позивачкою та прийняті відповідачкою. Таким чином, суд вважає підтвердженим лише проведення позивачкою оплати за оформлення технічної документації по зміні цільового призначення земельної ділянки, а не саме виконання даних послуг, в розумінні ст.901 ЦК України. Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що позивачкою не є доведеним факт укладання договору про надання послуг, яке б відповідало вимогам ст.901 ЦК України, як і сам факт виконання [PERSON] послуг по зміні цільвоого призначення земельної ділянки на цільове призначення з правом на забудову, тому у задоволенні позову слід відмовити. За ст.88 ЦПК України в зв»язку з відмовою у задоволенні позову, до стягнення судові витрати не підлягають.

Outcome: dismissed