Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до Гопчицької сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , яка була власником земельної ділянки площею 2,7977 га, яка розташована на території Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, та земельної ділянки площею 0,2843 га, що розташована по [ADDRESS] . Заповітом від 09.09.2003 мати усе свої майно заповіла їм. У встановлений законом строк позивачки подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено у зв`язку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів. Позивачки [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви у яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили справу розглянути у їх відсутності (а. с. 43-44). Представник відповідача в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву у якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а. с. 45). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно зі ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Беззаперечно встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а. с. 9), яка була власницею земельної ділянки площею 2,7977 га, яка розташована на території Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, та земельної ділянки площею 0,2843 га, що розташована по [ADDRESS] (а. с. 14-17). Заповітом від 09.09.2003 [PERSON] усе своє майно заповіла позивачкам (а. с. 10). У встановлений законом строк позивачки подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а. с. 31, зворотній бік а. с. 31), однак у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено, у зв`язку із втратою оригіналів правовстановлюючих документів. (а. с. 11). Дані правовідносини у системному зв`язку регулюються: -ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; -ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; -ст.392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; -ст.1218 ЦК України, відповідно до якої, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була земельної ділянки площею 2,7977 га, яка розташована на території Гопчицької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, та земельної ділянки площею 0,2843 га, що розташована по [ADDRESS] ; [PERSON] та [PERSON] як спадкоємиці за заповітом, прийняли спадщину, що належала спадкодавцю, однак не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину, то з метою захисту майнових прав позивачок, необхідно визнати за ними право приватної власності на це майно.

Outcome: approved