Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

В серпні 2015 року представник ПАТ «Чернігівобленерго», в особі Козелецького району електричних мереж, звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення на користь позивача 15910 грн. 78 коп. вартості не облікованої електричної енергії та судових витрат. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 16 березня 2015 року працівниками ПАТ «Чернігівобленерго» проводилась перевірка стану електроспоживання за адресою: [ADDRESS]. В ході перевірки було виявлено порушення п. 42 ПКЕЕН: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника, а саме: додаткове відгалуження від ввідних дротів лінії електропередач та встановлення безоблікової електричної розетки. Спожита електроенергія не обліковувалась та не оплачувалась, про що був складений акт №147749, в якому зафіксовано виявлене порушення. На підставі акту№ 147749 від 06 квітня 2015 року були розраховані збитки, які склали 15910 грн. 78 коп. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2015 року позов ПАТ «Чернігівобленерго» задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь позивача 15910 грн. 78 коп. вартості необлікованої електричної енергії та 243 грн. 60 коп. судового збору. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на численні порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким в позові ПАТ «Чернігівобленерго» до [PERSON] відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом було прийнято та обґрунтовано рішення тільки на підставі акту про порушення та розрахунку вартості збитків, проте сам акт про порушення не є підставою для нарахування споживачу заборгованості, а на підставі п.53 Правил користування електричною енергією для населення мав розглядатися на засіданні комісії з розгляду актів, і вже за результатами розгляду комісією приймається відповідне рішення про зобов'язання споживача вчинити певні дії, що суд не прийняв до уваги пояснення відповідача з даного приводу. [PERSON] наполягає на тому, що вона не отримувала від Козелецького РЕМ повідомлення про час та місце засідання комісії з розгляду актів, а в самому акті зазначено лише дату проведення засідання, не вказано час та місце. Також апелянт зазначає, що схема підключення електроустановко споживача є недоведеною обставиною по справі, неправомірно прийнята судом, як доказ, оскільки вона не містить будь-яких прив'язок до будинку відповідача, рівно мірою схему можна віднести до будь-якого іншого будинку та до акту, який був залишений працівниками Козелецького РЕМ, а дана схема не була прикладена. Крім того, апелянт вказує на невідповідність обставинам справи пояснення свідків стосовно того, що вони перевірили навантаження по лінії електроспоживання до будинку відповідача та встановили (на око) кількість електроенергії, яка «не обліковувалась» лічильником. Апелянт вважає, що судом залишено поза увагою усні пояснення відповідача та її представника, а також письмові докази по справі, наприклад, заява на ім'я директора Козелецького РЕМ, яка навіть не була своєчасно пришита до матеріалів справи. У наданий судом строк представником ПАТ «Чернігівобленерго» заперечення на апеляційну скаргу не надано. Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Чернігівобленерго», суд першої інстанції виходив з того 16 березня 2015 року працівниками ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Козелецького РЕМ було складено акт №147749 про порушення, відповідно до якого відповідач [PERSON] порушила Правила користування електричною енергією для населення, а саме: здійснила додаткове відгалуження від ввідних дротів лінії електропередач та встановила безоблікову електророзетку. При підключенні від даної розетки струмоприймачів електроенергія споживалась, але електролічильником не враховувалась, дане порушення відображене в додатку до №1 до акту про порушення №147749 від 16 березня 2015 року - схеми підключення електроустановок споживача. Вказаний акт не підписаний відповідачем, але її відмова підтверджена підписами представників постачальника електроенергії. На підставі цього акту та відповідно до «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією» затвердженої Національною комісією регулювання електроенергетики України № 562 від 04 травня 2006 року, було складено розрахунок вартості збитків - 15910 грн. 78 коп., яка підлягає стягненню. Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів апеляційного суду. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Проте таким вимогам рішення суду не відповідає. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», а також нормативно-правовими актами в сфері електропостачання. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Згідно положень ст.ст.6, 626-631, 526 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електричною енергією для населення від 26 липня 1999 року №1357 (далі - Правила). Відповідно до п.48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність перед енергопостачальником за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов'язки. Згідно п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Відповідно до п.4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року №122, та п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, затвердженої НКРЕ. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] має на праві власності домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] (в той час, як в акті та договорі про користування електричною енергією зазначено адресу [ADDRESS], на вказану адресу направлявся лист з рахунком про сплату нарахованого відшкодування та отриманий особисто [PERSON].). 22 жовтня 2013 року між ПАТ «Чернігівобленерго та [PERSON] був укладений договір №116 про користування електричною енергією. 16 березня 2015 року працівниками ПАТ «Чернігівобленерго» Козелецький РЕМ у складі заступника директора [PERSON], інспектора енергонагляду [PERSON] та водієм РЕМ [PERSON] було складено та підписано акт №147749 про порушення, відповідно до якого встановлено, що відповідач [PERSON] порушила Правила користування електричною енергією для населення, а саме: здійснила додаткове відгалуження від ввідних дротів лінії електропередач та встановила безоблікову електророзетку. При підключенні від даної розетки струмоприймачів електроенергія споживалась, але електролічильником не враховувалась (а.с.4). Дане порушення відображено в додатку №1 до акту про порушення №147749 від 16 березня 2015 року - схемі підключення електроустановок споживача. 06 квітня 2015 року позивачем було здійснено розрахунок вартості безобліково спожитої електроенергії по акту №147749 від 16 березня 2015 року та сума збитків склала 15910 грн. 78 коп. (а.с.6-7). З протоколу №30 від 06 квітня 2015 року вбачається, що комісія у складі голови - Тимошенко О.М., членів комісії - [PERSON] та Бардаченко Т.А., вирішила в зв'язку з порушенням [PERSON] Правила користування електричною енергією провести нарахування згідно Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року за №562 (з наступними змінами і доповненнями). З протоколу вбачається, що [PERSON] була відсутня на засіданні комісії (а.с.7 зворот). Також 06 квітня 2015 року на адресу [PERSON] було направлено листа з вимогою сплатити суму збитків згідно рахунку. Даний лист [PERSON] отримала 11 квітня 2015 року (а.с.5 зворот). Відповідно до п.53 Правил КМУ у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. N 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. Акт №147749 від 16 березня 2015 року та схема до нього дійсно підписані трьома представників енергопостачальника, не підписані відповідачем, однак відображають відмову споживача від підпису (а.с.5). Крім того, з указаної схеми вбачається, що місце під'єднання додаткового відгалуження знаходиться за межею балансової належності електромережі. Згідно п.8 Договору №116 від 22.10.2013 р. про користування електричною енергією [PERSON], межа розподілу балансової належності встановлюється у точці кріплень проводів ліній електропередач до перших ізоляторів на будівлі (а.с.8). Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта, визначення розміру коштів, належних до оплати, здійснення платежів вирішуються у судовому порядку (п.6.43 Правил НКРЕ). З пояснень допитаних у суді першої інстанції у якості свідків [PERSON] та [PERSON] (працівників позивача, які безпосередньо складали акт про порушення від 16.03.2015 року) слідує, що увійшовши всередину будинку [PERSON] для перевірки, вони побачили, що біля лічильника частина вагонки на стіні знімається. Вони зняли її та виявили, що від ввідних дротів, які йдуть до лічильника, було влаштоване додаткове відгалуження - підключений додатковий дріт, довжиною біля 2 м., а до нього - розетка. Таким чином, пояснення свідків щодо місця порушення знаходяться в суперечності зі схемою до акту порушення. З матеріалів справи, пояснень сторін, показань свідків, досліджених у їх сукупності, вбачається відсутність достовірності доказів, наданих позивачем, які покладені в основу встановлення порушення відповідачкою Правил користування електроенергією для населення та визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню, оскільки визначення їх розміру здійснюється способом, який включає залежність від товщини (перерізу) дротів у місці безоблікового споживання. Верховним Судом України у постанові №6-4цс11 від 06 листопада 2011 року зроблено правовий висновок про те, що акт є лише фіксацію порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил, і згідно зі ст.57 ЦПК України є доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Крім цього, Верховний Суд України визначаючи таку правову позицію, зазначив, що акт розглядається на засіданні комісії із запрошенням споживача, яка при доведеності зафіксованих актом обставин, від імені енергопостачальника та відповідно до Методики може визначити негативні для споживача наслідки. Отже, Верховний Суд України у своєму рішенні встановив неможливість оскарження лише акту і вказав, що негативні наслідки наступають для споживача саме на підставі рішення комісії. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, вимоги ст.ст.3, 15 ЦПК України та ст.16 ЦК України, п.53 Правил КМУ, п.6 та 7 Порядку, п.6.42 Правил НКРЕ, п.25 Договору колегія суддів приходить висновку, що оскільки відповідача [PERSON] не було повідомлено у встановленому законом порядку про час розгляду акту від 16 березня 2015 року, то вона була позбавлена можливості захистити свої права. Крім того, з протоколу засідання комісії не вбачається, чи визнавався акт від 16 березня 2015 року правомірним, чи дійсно було порушення, а просто зазначено, що в зв'язку з порушенням споживачем Правил користування електричною енергією для населення - провести нарахування збитків. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що представлені суду позивачем докази не доводять у достатній мірі того, що відповідачем були порушені Правила користування електричною енергією для населення, та не доводять розмір компенсації шкоди від такого порушення, що відповідачка була позбавлена можливості надати свої пояснення та заперечення на засіданні комісії, у зв'язку з неповідомленням її про час та місце проведення засідання. Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 267 грн. 96 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Outcome: approved