Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

В серпні 2015р. позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 липня 2011р. між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою було укладено кредитний договір № ВLaЖГА00057115 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до якого відповідачці було надано кредит на суму 28000,0 грн. строком до 29 липня 2014р., під 10 % річних, із щомісячною сплатою комісії в розмірі 1,75% від суми кредиту. Відповідачка порушила свої зобов'язання щодо місячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та плати за обслуговування кредиту, у зв'язку із чим станом на 04 серпня 2015р. заборгованість відповідачки становить 119071,32 грн. та складається з: 15850,41 грн. - прострочена сума непогашеного кредиту; 4113,55 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 9310,0 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 89797,36 грн. - пеня за порушення строків виконання зобов'язань. До судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги представник підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував. Відповідачка, про час і місце судового розгляду оповіщалась у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилась, про поважність причин неявки суду не повідомила та не просила розглядати справу у її відсутність, представника до суду не направила, заперечення проти позову не подавала. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 29 липня 2011р. між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до спеціальної частини якого відповідачці було надано кредит на суму 28000,0 грн., з процентною ставкою в розмірі 10 % річних та щомісячною сплатою комісії в розмірі 1,75% від суми кредиту, з терміном повернення - до 29 липня 2014р. Відповідно до п. 2.4.2. кредитного договору, проценти та комісію за управління кредитом позичальник (відповідачка) повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту, відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку №1 цього договору. Згідно п. 2.5.2. кредитного договору, позичальник (відповідача) зобов'язується не пізніше дати, встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Відповідно до п.4.3. кредитного договору, у випадку прострочення позичальником (відповідачкою) сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк (позивач) має право вимагати від позичальника (відповідачки) додатково сплатити банку (позивачу) пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 спеціальної частини Договору. Банк (позивач) може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником (відповідачкою) терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобов'язань. Як вбачається із п. 9 спеціальної частини кредитного договору, сторони погодили, що розмір пені, передбаченої п. 4.3 загальною частиною кредитного договору становить 0,5 % , яка розраховується за методом «факт/360». Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 04 серпня 2015р. заборгованість відповідачки становить 119071,32 грн. та складається з: 15850,41 грн. - прострочена сума непогашеного кредиту; 4113,55 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 9310,0 грн. - прострочена комісія за управління кредитом; 89797,36 грн. - пені за порушення строків виконання зобов'язань. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, в судовому засіданні суд знайшов підтвердження того факту, що відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості у розмірі 119071,32 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1190,71 грн.

Outcome: approved