Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

В серпні 2015 року ТОВ «Смарт Фінексперт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує на те, що 31 серпня 2012 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого ТОВ «Лайм-Фінанс» надало відповідачці кредит в сумі 600 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2 % на день. 27 вересня 2012 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Лайм-Фінанс» відступив ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» право вимоги до [PERSON]. 19 червня 2014 року між ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» та ТОВ «Смарт Фінексперт» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» відступив позивачу право вимоги до [PERSON]. Відповідачка зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 12 серпня 2015 року існує заборгованість перед позивачем в сумі 14156 грн. 38 коп.. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 525,526, 610-612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 14156 грн. 38 коп., стягнути на свою користь судові витрати. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки до суду не надходило. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, погодився на заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 31 серпня 2012 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № ЛФ-12005680, згідно якого ТОВ «Лайм-Фінанс» надало [PERSON]. кредит в сумі 600 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2 % на день. Згідно п. 3.1 кредитного договору позичальник зобовязався повернути кредитодавцю суму кредиту не пізніше 15 вересня 2012 року. В день повернення суми кредиту позичальник зобовязався сплатити кредитодавцю передбачені цим договором проценти на суму кредиту, нараховані за весь час користування ним. Відповідно п. 5.1 кредитного договору за порушення позичальником взятих на себе зобовязань передбачена пеня в розмірі 2 % від суми основного боргу за кожен день прострочення платежу. Крім того, відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку прострочення позичальником сплати процентів, нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 20 календарних днів, позичальник додатково до пені сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100 грн.. 27 вересня 2012 року між ТОВ «Лайм-Фінанс» та ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» було укладено договір відступлення права вимоги № Ю-27/09/12-1, відповідно до якого ТОВ «Лайм-Фінанс» відступило ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № ЛФ-12005680 від 31 серпня 2012 року. В подальшому, 19 червня 2014 року між ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» та ТОВ «Смарт Фінексперт» було укладено договір відступлення права вимоги № Ю-19/06-14, відповідно до якого ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» відступило позивачу право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № ЛФ-12005680 від 31 серпня 2012 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України внаслідок цивільного правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги - цесія). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Зміст договору купівлі-продажу кредитного портфелю, та матеріали справи вказують на те, що фактор є юридичною особою, яка зареєстрована в установленому порядку і яка має статус фінансової установи по законодавству України. Статтями 1077 - 1084 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Як вбачається з матеріалів справи, в червні 2014 року ПАТ «Закритий Недиверсифікований Венчурний Корпоративний Інвестиційний Фонд «ЮНІДО» направив на адресу відповідачки повідомлення про відступлення права грошової вимоги по вказаному кредитному договору. В липні 2015 року позивач направив на адресу відповідачки повідомлення про відступлення права грошової вимоги по вказаному кредитному договору. В подальшому позивач направив на адресу відповідачки вимогу про повернення заборгованості за кредитом, а через суд надав їй копії зазначених договорів відступлення права вимоги. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 12 серпня 2015 року існує заборгованість перед позивачем. Згідно наданого позивачем до суду розрахунку відповідачці нарахована заборгованість в розмірі 14156 грн. 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 600 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 192 грн. 00 коп., пені 12732 грн. 00 коп., штрафу 100 грн. 00 коп., інфляційних втрат 463 грн. 33 коп., трьох відсотків річних 69 грн. 05 коп.. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року\~дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який більш ніж в десять разів перевищує заборгованість відповідача за кредитом, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Враховуючи вимоги норм цивільного, конституційного та міжнародного законодавства, суд вважає можливим зменшити розмір\~пені, нарахованої позивачем\~ до 300 грн. 00 коп.. Крім того, у своїй постанові від 21 жовтня 2015 року судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні норм матеріального права, а саме статей 509, 549 ЦК України, виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 5.2 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: прострочення сплати процентів нарахованих на суму кредиту, більш ніж на 20 календарних днів в розмірі 100 грн.. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Смарт Фінексперт» на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611, 625 ЦК України підлягає частковому задоволенню. З відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту 600 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 192 грн. 00 коп., пеню 300 грн. 00 коп., інфляційні втрати 463 грн. 33 коп., три відсотки річних 69 коп. 05 коп., а всього 1624 грн. 38 коп.. В іншій частині в позові слід відмовити. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати.

Outcome: partial