Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

В серпні 2013 року представник позивача звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що відповідач, будучи батьком малолітнього [PERSON], [INFO], вихованням, фізичним, духовним та моральним розвитком дитини не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає, тому просив суд позбавити батьківських прав [PERSON], стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2010 року до повноліття дитини, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позові. Відповідач до суду не з'явився, фактичне його місцезнаходження невідоме, у зв'язку з чим про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення у пресі, що згідно ст. ст. 197, 224 ЦПК України є підставою для вирішення справи без його участі у заочному порядку. Представник органу опіки та піклування Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради позов підтримала, надала суду висновок органу опіки та піклування Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради від 29.10.2013 року №5-38-355. Прокурор у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження наявною в матеріалах справи (а.с. 11). Шлюб між батьками [PERSON] не укладався. Під час вагітності відповідач покинув позивачку, спільного господарства не мали, однією сім'єю не проживали. На теперішній час місце проживання чи перебування батька дитини позивачу невідоме. [PERSON] від самого народження сина не займається його вихованням та матеріальним забезпеченням, жодного зв'язку з матір'ю дитини та самою дитиною не підтримує. [PERSON] проживає із сином за адресою: [ADDRESS]. умови проживання дитини задовільні. Останнє відоме місце проживання [PERSON] [ADDRESS]. 29 жовтня 2013 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, за зверненням управління - служби у справах дітей Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради, було розглянуте питання про можливість та доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO]. 13 січня 2014 року органом опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради надано висновок про відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав зокрема у тому випадку, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З фактичних обставин справи, встановлених у судовому засіданні, вбачається, що відповідач [PERSON] без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги позицію органу опіки та піклування, суд доходить висновку про наявність передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. ст. 180, 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а розмір щомісячних аліментів визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов'язків щодо утримання дитини. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів є такими, що засновані на законі та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає за необхідне присудити аліменти у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру та порядку стягнення аліментів суд відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне положення відповідача та те, що відповідач є особою працездатного віку. В України станом на час пред'явлення позову встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: дітей віком з 6 до 18 років - 1286 гривень. Тобто законом визначено мінімальну суму необхідно для щомісячного утримання дитини такого віку. Таким чином, оскільки права і обов'язки батьків щодо утримання дітей є рівними, кожен з них повинен забезпечити утримання дитини в розмірі не меншому ніж половина встановленого державою прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що в даному випадку становить 643 гривень (1286 : 2 = 643). Таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки суду не надано доказів що відповідач має постійний заробіток. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів з 01.09.2010 року суд приходить до висновку, що доказів наявності та підстав для стягнення аліментів за минулий період судом не встановлено, а позивачем не надано. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Судові витрати у справі згідно ст. 88 ЦПК України покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial