Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

В серпні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу в сумі 13 4312 грн. за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.06.2012 р. відповідач взяв в нього у борг грошові кошти в сумі 10 000 дол. США та зобов'язався до 26.06.2013 року повернути 16 000 дол. США, що еквівалентно по комерційному курсу на дату передачі грошей 130 400 грн. В зазначений термін відповідач борг йому не повернув, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду, за захистом свого порушеного права. В процесі розгляду справи позивач зменшив свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 10 000,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 79 900,00 грн. та 3 % річних в сумі 176,71 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 411,91 грн., а всього 81 311, 91 грн. В судовому засіданні позивач позов та заяву про зменшення позовних вимог підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 26.06.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений усний договір позики. Відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000 дол. США., строком до 26.06.2013 року. Факт укладення договору позики між позивачем та відповідачем, отримання відповідачем від позивача позики на загальну суму 10 000 дол. США., а також волевиявлення відповідача повернути отримані в борг гроші, підтверджується розпискою, підписаною відповідачем [PERSON] (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем зобов'язання за договором позики не було виконано, грошові кошти в розмірі 10 000 дол. США. не повернуто і підлягають до стягнення в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання по усному договору позики від 26.06.2012 року та протягом тривалого часу не розраховується з позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту в загальному розмірі 10 176,71 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 81 311,91 грн., в тому числі: сума боргу - 10 000 дол. США, що становить 79 900,00 грн., сума 3% річних - 176,71 дол. США, що становить 1 411,91 грн. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 813,91 грн.

Outcome: approved