Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 02 квітня 2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 012-14557-020411, відповідно до якого банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення договору встановив на його рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 7 200 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, який в подальшому збільшив, а останній отримав право на неодноразове використання коштів в межах ліміту та зобовязався вчасно частинами (по 5 % щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 0,0001 % річних, плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 3,15 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування його, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обовязкового мінімального платежу, але не менше 75 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісії виконував не належним чином в звязку з чим станом на 16 липня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по поточному кредиту в розмірі 17 762,12 грн., по простроченій частині кредиту 4 863,61 грн., по сплаті процентів 10 317,11 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не зявився, проте в матеріалах справи є заява представника про розгляд справи без його участі та повне підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, а саме не погодився з нарахованою заборгованістю, вказуючи на значно завищений банком розмір боргу, який не відповідає умовам договору та не враховує розмір внесених ним платежів. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 02 квітня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» уклав у письмовій формі зі [PERSON] договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки за № 012-14557-020411 в якому сторони узгодили всі його умови. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк відкрив позичальнику для задоволення споживчих потреб відновлювальну відкличну кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення договору встановив на його рахунку ліміт кредитної лінії в розмірі 7 200 грн. з можливістю зміни розміру ліміту в односторонньому порядку, який в подальшому збільшив, а останній отримав право на неодноразове використання коштів в межах ліміту та зобовязався вчасно частинами (по 5 % щомісячно) повертати отримані в кредит кошти, а також щомісячно вносити передбачену банківськими тарифами плату за користування кредитом (проценти) в розмірі 0,0001 % річних, плату за обслуговування кредитного залишку (комісію) в розмірі 3,15 % на місяць, внести інші комісії за обслуговування його, як позичальника, що після їх нарахування включаються до суми кредиту, а в разі порушення умов договору сплачувати неустойку (штраф) в розмірі 0,01 % від суми непогашеної частки обовязкового мінімального платежу, але не менше 75 грн. за кожен факт порушення та на вимогу банку достроково повернути отримані кошти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен в повному обсязі (в тому числі достроково) повернути отримані кошти, сплатити іншу заборгованість, неустойку, відшкодувати позикодавцю збитки. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати комісії. В звязку з цим станом на 16 липня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, а саме заборгованість по поточному кредиту в розмірі 17 762,12 грн., по простроченій частині кредиту 4 863,61 грн., по сплаті комісії 10 317,11 грн., по сплаті неустойки 225 грн., що знайшло своє повне підтвердження помісячним розрахунком боргу та випискою по рахунку позичальника. Доводи відповідача щодо невідповідності нарахованої суми умовам договору та сплаченим ним коштам не підтверджені жодним чином та спростовуються вищевказаними доказами. Судом встановлено, що банк з невідомої причини без узгодження з позичальником, без відповідної правової або договірної підстави перерозподілив заборгованість шляхом списання нарахованого позичальнику боргу по комісії взамін його включення в якості боргу по процентам та в подальшому здійснював нарахування комісії у вигляді процентів, проте за ставкою комісії. Разом з тим це жодним чином не вплинуло на загальний розмір заборгованості, який є обґрунтованим та підтвердженим, а також не впливає на суть та обґрунтованість вимог банку (суд здійснив зворотній перерозподіл цих сум з врахуванням умов договору та внесених позичальником коштів). Проте позов не містить вимогу про стягнення неустойки, а тому в межах вимог та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України зі [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню заборгованість по поточному та простроченому кредиту, комісії, а всього в розмірі 32 942,84 грн. В силу вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету також підлягають стягненню судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved