Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

\~\~\~\~ В позовній заяві позивачі посилаються на те, що 06 червня 2011 року помер їхній батько [PERSON]. 23 жовтня 2015 року померла їхня матір [PERSON]. Рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради №638/23 від 10.07.2015 року позивачам [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] надано статусу дітей-сиріт. 24 листопада 2015 року рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради за № 682/24 було призначено [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] та піклувальником над неповнолітньою [PERSON]. Після смерті батьків позивачів відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на частку в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головній у місті Чернівці. Вказують, що для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачі у відповідності до законодавства України, звернулися до державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори. Однак, 07 червня 2016 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії. Зазначають, що 29.11.2002 року департаментом житлово-комунального господарства міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло. Дана квартира належала їм на праві спільної сумісної власності. Законодавством встановлено, що частки у спільній сумісній власності кожного із співвласників є рівними і в даному випадку становлять по 1/4 частці належної кожному співвласнику. Однак дане свідоцтво не було зареєстровано відповідно до норм чинного законодавства. Провести державну реєстрацію права власності на частку квартири, яка успадковується, на сьогоднішній день неможливо, оскільки один із співвласників помер. Просять визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на спадкове майно, а саме на 1/12 частку в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головна у місті Чернівці, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56,70/55,20 кв.м., в тому числі житловою площею 35,00 кв.м. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на спадкове майно, а саме на 1/12 частку в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головна у місті Чернівці, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56,70/55,20 кв.м., в тому числі житловою площею 35,00 кв.м. Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на спадкове майно, а саме на 1/12 частку в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головна у місті Чернівці, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 56,70/55,20 кв.м., в тому числі житловою площею 35,00 кв.м. В судове засідання позивачі, опікун позивачів та представник позивачів не зявилися, проте від представника позивачів за довіреністю [PERSON] надійшла до суду заява, згідно якої позовній вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений, проте надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність та постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наведених нижче підстав. Судом встановлено, що 06 червня 2011 року помер батько позивачів - [PERSON], про що відділом державної реєстрації цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції 06 червня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 1106. (а.с. 3). 23 жовтня 2015 року померла мати позивачів - [PERSON], про що відділом державної реєстрації цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції 23 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис №2183. (а.с.4). Рішенням Виконавчого комітету [PERSON] міської ради №638/23 від 10 листопада 2015 року позивачам [PERSON], [INFO] (а.с. 5), [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.7) надано статусу дітей-сиріт. (а.с. 8). 24 листопада 2015 року рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради за № 682/24 було призначено [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] та піклувальником над неповнолітньою [PERSON]. (а.с. 9-10). Після смерті матері позивачів відкрилася і спадщина на належне їй майно, а саме на частку в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головна у місті Чернівці. Відповідно до чинного законодавства, позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, як доньки померлої. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, щодо майна померлої, крім них немає. Для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачі у відповідності до законодавства України, звернулися до державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори. (а.с. 12). 07 червня 2016 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії. Відповідно до даного документу було відмовлено спадкоємцям за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на % частку в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головна у місті Чернівці, що належала їх покійній матері [PERSON], яка померла 23 жовтня 2015 року, у звязку з тим, ш.о ними не подано державному нотаріусу документів про державну реєстрацію права власності на частку квартири, яка успадковується, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії, і що вчинення такої нотаріальної дії без таких документів суперечить законодавству України. (а.с. 13-14). За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України та статтею 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права. 29.11.2002 року департаментом житлово-комунального господарства міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло. Дана квартира належала їм на праві спільної сумісної власності. (а.с.11). Законодавством встановлено, що частки у спільній сумісній власності кожного із співвласників є рівними і в даному випадку становлять по 1/4 частці належної кожному співвласнику. Однак дане свідоцтво не було зареєстровано відповідно до норм чинного законодавства. Провести державну реєстрацію права власності на частку квартири, яка успадковується, на сьогоднішній день неможливо, оскільки один із співвласників помер. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки померлій [PERSON], який померла 23 жовтня 2015 року, відповідно до норм чинного законодавства належала 1/4 в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головна у місті Чернівці, то розмір частки, яку успадковують її діти, а саме позивачі по справі в даному випадку становить 1/12. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Враховуючи все вище викладене суд вважає, що оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями щодо майна померлої [PERSON], то за ними слід визнати право власності на 1/4 частку в квартирі за № 22 у будинку за № 120 по вулиці Головній у місті Чернівці. Відповідно до ч. 1 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України позови що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Оскільки, [PERSON], як опікун малолітніх [PERSON] та [PERSON] та піклувальник неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду щодо захисту їх прав та інтересів, вона звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved