Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], вказавши, що 14.01.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди №25/14, відповідно до якого та на підставі акту прийому-передачі від 14.01.2014 року відповідач отримав у строкове платне користування житлове приміщення, яким є кімната [ADDRESS] загальною площею 18,50 кв.м. у гуртожитку, розташованому по [ADDRESS]. Згідно з умовами договору відповідач [PERSON] зобов'язався до закінчення строку дії договору щомісячно сплачувати орендну плату в сумі 1700,00 грн., а також витрати, пов'язані з експлуатацією та обслуговуванням майна. Проте відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором, у зв'язку з чим допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 3820,69 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Крім того, відповідно до положень ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що складає 219,37 грн., індекс інфляції у розмірі 2804,64 грн., а також понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій вимоги позову підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Разом із наддав письмові заперечення на позов, зі змісту яких вбачається, що позову він не визнає і вважає його вимоги необґрунтованими, стверджуючи, що як розмір основного боргу, так і розмір штрафних санкцій не підтверджені належними письмовими доказами. Крім цього, вказує на відсутність підстав для стягнення штрафу в розмірі 340,00 грн. та нарахованої за період з 25.03.2014 року по 19.08.2015 року пені, посилаючись на сплив строку позовної давності за даними вимогами. Із наведених підстав відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 14.01.2014 року між ПрАТ «АБС-УКР» та [PERSON] було укладено договір оренди №25/14, за яким відповідач отримав у строкове користування індивідуально визначене майно у вигляді жилого приміщення (кімната [ADDRESS] загальною площею 18,50 кв.м., що розташоване у гуртожитку за адресою [ADDRESS](а.с.7-10). Вказане житлове приміщення було передане відповідачу на підставі акту прийому-передачі від 14.01.2014 року, який є Додатком №1 до договору (а.с.11). Чинність вказаного договору, враховуючи письмові заперечення відповідача, останнім не оспорюється. Частиною першою статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно з п.4.11 договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату (відшкодування) експлуатаційних витрат, центрального опалення, комунальних послуг, електроенергії, теплопостачання та інших витрат, пов'язаних із експлуатацією, обслуговуванням та використанням майна до 20 числа поточного місяця за минулий місяць після виставлення орендодавцем квитанцій або відповідними установами, підприємствами, організаціями рахунків, визначених в п.5.5. цього договору. Відповідно до п.5.5 договору орендар щомісячно сплачує орендодавцю орендну плату в сумі 1700,00 грн. у вигляді попередньої оплати не пізніше 25 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування відповідних грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця. Оплата (відшкодування) експлуатаційних витрат, центрального опалення, комунальних послуг, електроенергії, теплопостачання та інших витрат, пов'язаних із експлуатацією, обслуговуванням та використанням майна, здійснюється орендарем окремо, згідно відповідних рахунків, які виставляє або орендодавець, або відповідні установи, підприємства, організації, не пізніше трьох календарних днів після виставлення відповідних рахунків та не включається в розрахунок орендної плати. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача станом на 17.05.2016 року складає 3820,69 грн., з яких заборгованість по орендній платі за квітень-травень 2014 року становить 3400,00 грн. та заборгованість по комунальних послугах за травень 2014 року - 420,69 грн.(а.с.4). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з пунктами 6.1, 6.2 договору строк дії цього договору починає свій перебіг в момент його укладення та закінчується 31 червня 2014 року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, а також враховуючи, що стороною відповідача не надано жодних доказів у спростування вимог позивача, розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи сумнівів не викликає. В зв'язку з чим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості із орендної плати в розмірі 3400,00 грн. та заборгованості по комунальних послугах в розмірі 420,69 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 25.03.2014 року по 19.08.2015 року та штрафу в розмірі 340 грн., суд враховує положення ст.. 611 ЦК України, якою встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, пунктом 8.3.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного (несвоєчасного) виконання орендарем грошового зобов'язання (сплата орендної плати, інших платежів тощо) за цим договором, з орендаря стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, штраф в розмірі десяти відсотків від суми несвоєчасного грошового зобов'язання, сума заборгованості з урахуванням інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язань. Відповідач в своїх запереченнях просив застосувати позовну давність, посилаючись на сплив строку позовної давності за позовними вимогами щодо стягнення пені та штрафу. Положення про позовну давність врегульовані ст.ст. 256- 268 ЦК України. Так, за змістом наведених статей позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, в силу п.1ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При вирішенні питання щодо початку перебігу позовної давності у спірних правовідносинах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини 5 згаданої статті за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Так, з розрахунку наданого позивачем вбачається, що відповідач з березня 2014 року належним чином не виконує обов'язки згідно договору. Таким чином, у квітні 2014 року у позивача виникло право на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості по орендній платі та штрафних санкцій. Проте, як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом позивач звернувся до суду 26 серпня 2016 року. Таким чином, виходячи із встановленого п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України однорічного строку позовної давності по вимогах щодо стягнення неустойки, стягненню з відповідача підлягає пеня починаючи з 26 серпня 2015 року, тобто за рік, який передував зверненню до суду. Розмір пені за вказаний період, виходячи із встановленого Національним банком України розміру облікової ставки, складатиме 1103,91 грн. та здійснюється за наступною формулою: П = Сз х ПОс х Д : 100, де П - пеня Сз - сума заборгованості за період ПОс - подвійна облікова ставка НБУ на один день Д - кількість днів прострочки Період простроченняСума боргу (грн.)Розмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньКількість днів простроченняСума пені за період прострочення 26.08. - 27.08.2015340030.0000 %0.164 %211.16 28.08-24.09.2015340027,0000%0,148%28140,84 25.09.2015-31.12.2015340022,0000%0,121%98403,17 01.01.-21.04.2016340022,0000%0,120%112456,96 22.04.-17.05.2016340019,0000%0,104%2691,78 Крім того, враховуючи вказані положення Цивільного Кодексу України про спеціальну позовну давність, в частині вимог позову про стягнення штрафу в розмірі 340 грн. слід відмовити. Вирішуючи вимоги позову в частині стягнення із [PERSON] трьох процентів річних та індексу інфляції, суд враховує наступне. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом з'ясовано, що [PERSON] у встановлений строк зобов'язання за договором оренди не виконав, тому з нього на користь позивача слід стягнути 3% річних, які становлять 219,37 грн. (сума боргу станом на 17.05.2016 року в розмірі 3400,00 грн. х 0,03 (3% річних) / 365 (кількість днів у році) х 785 (кількість днів прострочки). Перевіряючи наданий позивачем розрахунок інфляційної складової за період з 25.03.2014 року по 17.05.2016 року, суд керується рекомендаціями, наданими Верховним Судом України у листі від 03.04.1997 року № 62-97р, відповідно до яких для визначення індексу інфляції необхідно перемножити між собою щомісячні індекси, які складають відповідний період прострочки; помножити заборгованість за договором позики на індекс інфляції за період прострочки виконання зобов'язання та поділити на сто, враховуючи той факт, що індекс інфляції визначається у відсотках. Розмір інфляційних збитків буде дорівнювати різниці між сумою боргу з урахуванням індексів інфляції та сумою боргу без урахування такої. При застосуванні індексу інфляції, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, отже умовно потрібно вважати, що сума, яку було внесено за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період цього місяця, а з 16 по 31 число - з наступного місяця. Щомісячний розмір індексу інфляції є загальновідомою інформацією, яка публікується у офіційних виданнях. Приймаючи до уваги законодавчо встановлені індекси інфляції, інфляція за період з 25.03.2014 року по 17.05.2016 року склала - 182,6 %, виходячи із розрахунку: 103,3% (індекс інфляції за квітень 2014 року) х 103,8% (індекс інфляції за травень 2014 року) х 101,0% (індекс інфляції за червень 2014 ріку) х100,4% (індекс інфляції за липень 2014 року) х 100,8% (індекс інфляції за серпень 2014 року) х 102,9% (індекс інфляції за вересень 2012 року) х 102,4% (індекс інфляції за жовтень 2014 року) х 101,9% (індекс інфляції за листопад 2014 року) х 103,0% (індекс інфляції за грудень 2014 року) х 103,1% (індекс інфляції за січень 2015 року) х 105,3% (індекс інфляції за лютий 2015 року) х 110,8% (індекс інфляції за березень 2015 року) х114,0% (індекс інфляції за квітень 2015 року) х 102,2% (індекс інфляції за травень 2015 року) х 100,4% (індекс інфляції за червень 2015 року) х 99,0% (індекс інфляції за липень 2015 року) х 99,2 % (індекс інфляції за серпень 2015 року) х 102,3% (індекс інфляції за вересень 2015 року) х 98,7% (індекс інфляції за жовтень 2015 року) х 102,0% (індекс інфляції за листопад 2015 року) х 100,7% (індекс інфляції за грудень 2015 року) х100,9% (індекс інфляції за січень 2016 року) х 99,6% (індекс інфляції за лютий 2016 року) х 101,0% (індекс інфляції за березень 2016 року) х 103,5% (індекс інфляції за квітень 2016 року) х 100,1% (індекс інфляції за травень 2016 року). Таким чином, сума інфляційної складової за період з 25.03.2014 року по 17.05.2016 року буде дорівнювати 2810,44 грн. (сума боргу станом на 17.05.2016 року в розмірі 3400,00 грн. х 182,66 (інфляція за вказаний період) / 100 - 3400,00 (сума боргу). Підсумовуючи вищенаведене, загальний розмір боргу за договором оренди, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПрАТ «АБС-УКР» становить 7954,41 грн. (3400,00 грн. + 420,69 грн. + 1103,91 грн. + 219,37 грн. + 2810,44 грн.) В силу вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, враховуючи задоволення вимог позивача на 79%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 1090,20 грн. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В спростування наданого позивачем розрахунку відповідачем не подано належних та допустимих доказів, а тому суд відхиляє його пояснення про безпідставність позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial