Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 27.12.2019 року позивач [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2007 року, Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про що зроблено актовий запис № 3293. Від шлюбу є неповнолітній син: - [PERSON] , [INFO] ; В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29 вересня 2007 рокуміж сторонами був зареєстрований шлюб. Зазначає, що спочатку відносини були нормальні, однак останні роки подружнього життя відповідач припинив утримувати сім?ю та будь-яким іншим чином дбати, протягом 2013-2016 років не працював ніде, вона змушена була виїхати на заробітки. Крім того відповідач постійно принижував її як жінку, фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені від народження дитини. Примирення між сторонами не можливе. Просить шлюб розірвати. Відзив на позовну заяву не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: представник позивача - адвокат Савчук О.Л. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують повністю (а.с.43) відповідач - подав заяву в якій зазначив, що позов визнає повністю, просив шлюбу розірвати. Справу просив розглядати у його відсутності (а.с. 39-41). Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.02.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі на 18.03.2020 року (а.с.13-14). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 15.04.2020 року (а.с.19-20). судове засідання 15.04.2020 року відкладено (а.с.36); судове засідання 17.06.2020 року відкладено (а.с.38); В підготовче засідання 19.06.2020 року: позивач [PERSON] не з`явилась, про дату час та місце розгляду повідомлена належним чином; представник позивача - адвокат Савчук О.Л. не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про повідомлення осіб у справі про дату, час, місце судового засідання (а.с. 42). Подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують повністю (а.с.43) відповідач - не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про повідомлення осіб у справі про дату, час, місце судового засідання (а.с. 42). Подав заяву в якій зазначив, що позов визнає повністю, просив шлюбу розірвати. Справу просив розглядати у його відсутності (а.с. 39-41). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено що: відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,зареєстрували шлюб 29 вересня 2007 року, про що Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області складено актовий запис № 3293 (а.с.6); від спільного шлюбу є дитина: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , про що 17.08.2011 року Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стануГоловного територіального управління юстиції у Львівській обасті складено актовий запис № 324 (а.с.7); Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. Сім`ї так і не утворилось. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача та їх дитини, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26 грудня 2009 року №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved