Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В Рівненський міський суд надійшла позовна заява Управління пенсійного фонду України в м.Рівне до [PERSON] про стягнення надміру отриманої пенсії . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь УПФ в м.Рівне надміру отриману пенсію в розмірі 3768,04 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач перебуває на обліку в УПФ м.Рівне та отримує пенсію за віком, відповідно до тимчасової посвідки на проживання, як громадянка Узбекистану. З 01 січня 2008 року Управлінням ПФУ в Личаківському районі м.Львова відповідачеві була встановлена надбавка як «дитині війни». Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про статус і соціальний захист дітей війни» передбачає, що дитина війни - особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Враховуючи вищевикладену норму, права на одержання надбавки до пенсії, як «дитині війни» відповідачка не мала. Відтак, Управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова, де раніше отримувала пенсію [PERSON] було здійснено перерахунок пенсійної виплати та виведено переплату в розмірі 3768,04 грн. 20 грудня 2013 року управлінням був надісланий лист відповідачу з проханням з'явитися в Управління ПФУ в м.Рівне для вирішення питання щодо добровільного повернення надміру виплачених сум пенсії у зв'язку з помилковим встановленням надбавки, як «дитині війни» в розмірі 3768,04 грн. Однак, на даний час відповідачем добровільно не повернуто надміру отримані кошти. Тому з цих підстав, представник позивача просить суд позов задоволити. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги не визнала, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що перерахунок пенсії їй проводило Управління пенсійного фонду України, вона особисто будь-яких неправдивих даних не подавала. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] [INFO], перебуває на обліку в УПФ в м.Рівне та отримує пенсію, відповідно до тимчасової посвідки на проживання, як громадянка Узбекистану. З 01 січня 2008 року Управлінням ПФУ в Личаківському районі м.Львова відповідачеві була встановлена надбавка як «дитині війни». 25 липня 2013 року відповідач [PERSON] подала до Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне заяву про запрошення її пенсійної сплави з УПФУ в Личаківському районі м.Львова у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до м.Рівне. Після отримання пенсійної справи відповідачки, працівниками УПФ України в м.Рівне було встановлено, що [PERSON] було здійснено переплату пенсії в розмірі 3768,04 грн. за період з 01 січня 2008 року по 30 листопада 2013 року, яка виникла внаслідок того, що спеціалістами Управління пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова неправомірно було призначено підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про що свідчить атестат про виплату пенсії за попереднім місцем отримання пенсії від 25 листопада 2013 року №225 з зазначенням суми виниклої переплати та періоду, за який вона утворилася. Вимоги позивача суд вважає безпідставними. Згідно частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, стягнення надміру виплаченої суми пенсії з пенсіонера можливе лише за умови, коли переплата виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Стягнення суми пенсії, безпідставно виплаченої виключно у зв'язку з рахунковою помилкою, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено, а тому не допускається. Відповідно до вимог пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Слід звернути увагу на те, що за змістом пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України безпідставно набута пенсія може бути стягнута за одночасної наявності двох умов - рахункової помилки з боку юридичної особи, яка проводила виплату пенсії, та недобросовісності з боку набувача. Суд вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати правило, встановлене частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною правовою нормою для цих правовідносин, в той час як положення пункту першого частини першої статті 1215 ЦК України є загальною правовою нормою. При цьому слід зазначити, що у своїй позовній заяві управління Пенсійного фонду України в місті Рівне не посилається на жодні обставини, які б свідчили про зловживання з боку [PERSON] або подання нею недостовірних даних чи про будь-яку іншу форму недобросовісності з її боку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з [PERSON] надміру виплаченої пенсії у розмірі 3768,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed