Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

В серпні 2017 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № К2XRFB03520105 від 09.06.2008 року у розмірі 26 628,24, що виникла станом на 13.05.2017 року та судові витрати по справі. Позов обґрунтований тим, що відповідно до договору № К2XRFB03520105 від 09.06.2008 року [PERSON] цього ж дня отримала кредит у розмірі 1274 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з порушенням нею умов договору, виникла заборгованість, яка складається із 468,51 грн. - заборгованість за кредитом, 35,18 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 504,48 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 23 875,87 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.4 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 244,20 грн. - штраф (процентна складова). 29.09.2017 року ухвалою суду відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд. Позивач бажання приймати участь в судових засіданнях не виявив, про що зазначив у відповідному клопотанні, доданому до позовної заяви. 23.11.2017 року в призначене судове засідання сторони не з'явились вперше, тому судовий розгляд відкладений на іншу дату. 12.12.2017 року відповідач не з'явився до суду повторно, тому зважаючи на наявність згоди позивача про винесення заочного рішення по справі, суд ухвалив проводити розгляд справи в порядку передбаченому ст. 224 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 09.06.2008 року відповідач підписала заяву позичальника № К2XRFB03520105, яка відповідно до її змісту, разом із пам'яткою клієнта, умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (Стандарт), а також тарифами банку складає між нею та банком кредитно-заставний договір. За умовами вказаного договору, згідно заяви позичальника, банк мав надати позичальнику строковий кредит у сумі 1 274 грн. на строк 12 місяців з 09.06.2008 року по 09.06.2009 року включно, на наступні цілі: придбання товару, а також у розмірі 75 грн. на сплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 42,04 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (Стандарт) строки. Погашення заборгованості мало здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 1 по 5 число кожного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 151,17 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (Стандарт). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 207 ЦК України кредитний договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах та підписаний його стороною (сторонами). При цьому, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до п. 3.2.2 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Пунктом 3.2.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) встановлено, що позичальник зобов'язаний сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та пп. 4.1, 4.2 даних умов та тарифів. Згідно п. 5.1 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч зазначеному, умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не містять підпису відповідача. При цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-2320цс16, в якій суд надав оцінку правомірності нарахування неустойки за позовом ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором. Слід зазначити, що вимоги про одночасне стягнення штрафів (фіксованої та процентної складової) та пені, суперечить частині 1 статті 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, нарахування неустойки (штрафів та пені) в розмірі 23 875,87 грн., що складається з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів відповідно до п. 5.4 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1 244,20 грн. - штраф (процентна складова), не відповідає умовам підписаного сторонами договору. Водночас, нарахування заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за кредитом та заборгованості по комісії за користування кредитом відповідає умовам підписаного сторонами кредитно-заставного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Взяті за договором зобов'язання сторони, за змістом ст. 526 ЦК України мають виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом ст. 610 ЦК України невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З вищезазначеного та матеріалів справи вбачається, що позивач виконав покладені на нього договором обов'язки та надав у користування кредит в розмірі 1 274 грн. на придбання товару та 75 грн. на сплату страхового платежу. Відповідач виконав зобов'язання частково і згідно розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи загальний залишок заборгованості, станом на 13.05.2017 року, за тілом кредиту становить 468,51 грн., за комісією - 504,48 грн. та за відсотками - 35,18 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача вказані суми. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом позов задоволено частково, на суму 1 008,17 грн., що становить 3,79 % від заявлених вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 382,10 грн.

Outcome: partial