Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

В серпні 2016 року позивач [PERSON], та [PERSON], звернулись до суду з позовом, в якому просили встановити факт смерті [PERSON], встановити факт реєстрації шлюбу між [PERSON] (Штифаном) Васильовичем та [PERSON], встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] померла 30 жовтня 1991 року є рідною матір'ю [PERSON], померлого 18 грудня 2005 року та бабою [PERSON], та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого 18 грудня 2005 року. Позивач [PERSON], [PERSON], та їх представник у судове засідання не зявились, надавши суду заяву в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі (а.с.105). Представник Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог також не заперечував (а.с. 47). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 18 грудня 2015 року помер [PERSON], чоловік [PERSON] та батько [PERSON]. У встановлений законом строк позивачі звернулися до державної нотаріальної контори Дніпропетровського району з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON]. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Кіровське, вул.Красна, будинок 52, який належав батькові померлого [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності від 05.11.1959 року та право власності на який зареєстровано за [PERSON], що підтверджується довідкою КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації» наданою на запит Державного нотаріуса. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 18 грудня 2005 року, оскільки не підтверджується факт смерті [PERSON], померлого 28.06.1942 року, не підтверджуються родинні стосунки [PERSON] з [PERSON], не підтверджуються шлюбні стосунки [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 1939 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів був зроблений відповідний запис. 25 січня 1940 року у них народився син [PERSON]. Для оформлення спадкових прав позивачами державному нотаріусу надавалися оригінали посвідки про шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] та свідоцтва про народження [PERSON]. На запит зроблений державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровський районний відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області повідомив про відсутність в архіві відділу актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON]. Перевірку проведено за період з 01.01.1939 року по теперішній час по поточній та поновленій державній реєстрації. Архів збережений частково. 28 червня 1942 року загинув під час Великої Вітчизняної війни [PERSON] (Штифан) Васильович. Факт загибелі підтверджується довідкою військового комісара від квітня 1944 року, в якій зазначено про сповіщення дружини [PERSON] [INFO], загиблого 28 червня 1942 року [PERSON] про факт загибелі. Довідка надавалася для призначення пенсії дружині загиблого. [PERSON] прийняла спадок після [PERSON] (Штифана) Васильовича загиблого 28 червня 1942 року фактично, так як на день його загибелі проживала з ним за одним адресом. Також, відповідно до діючого на той час законодавства, отримала 07 грудня 1959 року свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок № 38 по вулиці Красна в селищі Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області видане виконавчим комітетом Кіровської селищної ради на ім'я загиблого [PERSON]. Відповідно до довідки комунального підприємства «Господарсько-архітектурне бюро Кіровської селищної ради» після впорядкування адрес земельних ділянок в смт. Кіровське рішенням виконавчого комітету Кіровської селищної ради №59 від 15 червня 2016 року житловому будинку присвоєна адреса: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вулиця Красна, 52. В подальшому у всіх довідках та правовстановлювальних документах ім'я загиблого 28 червня 1942 року [PERSON] (Штифана) Васильовича зазначалось «Степан» замість «Штифан». В зв'язку з помилковим написанням імені батька померлого [PERSON], а саме «Штифан», «Стефан» та «Степан» виникла розбіжність в написанні похідних від нього. 30 жовтня 1991 року померла [PERSON], мати [PERSON], померлого 18 грудня 2005 року та баба [PERSON]. Без встановлення в судовому порядку факту смерті [PERSON], померлого 28.06.1942 року, факту родинних стосунків [PERSON] з [PERSON], факту шлюбних стосунків [PERSON] та [PERSON] не можливо подальше оформлення спадкових прав. Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ст. 1296 ЦК України вбачається, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1,5 1268\~ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі змісту ч. 1\~ст. 259 ЦПК України\~у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Пунктами 2,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що юридичний факт смерті, реєстрації шлюбу, родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, та наданами суду матеріалами по справі. Позовні вимоги щодо визнання права власності на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, також підлягають задоволенню так як позивачі по справі є спадкоємцями першої черги, що також підтверджується копіями правовстановлюючих документів на нерухоме майно. На підставі вище викладеного, ст. ст.\~1217,\~1218,\~1261,\~1268, ЦК України\~та

Outcome: approved