Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року позовні вимоги було задоволено і стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 4821863970 від 30 травня 2017 року у розмірі 86 498 гривень 39 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 35 915 гривень 37 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 7 192 гривень 74 коп., заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 28 026 гривень 83 коп., пені у розмірі 15 363 гривень 45 коп., а також судовий збір у розмірі 2 102 гривень, а всього 88 600 гривень 39 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року поновлено відповідачеві строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду. Позивач у своєму позові посилався на те, що 30 травня 2017 року відповідач подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заяву № 4821863970 від 30 травня 2017 року про отримання кредиту, що разом становлять кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору від 30 травня 2017 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 086 гривень 00 коп. зі строком користування 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00% початкового проценту, 3,49 % - щомісячних процентів та 11,99 % річних, а також пені у розмірі 0,3% за кожен день прострочки. 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 20190626, у тому числі і за кредитним договором № 4821863970 від 30 травня 2017 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором № 4821863970 від 30 травня 2017 року становить 86 498 гривень 39 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 35 915 гривень 37 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 7 192 гривень 74 коп., заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 28 026 гривень 83 коп., заборгованості за пенею у розмірі 15 363 гривень 45 коп. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4821863970 від 30 травня 2017 року у розмірі 86 498 гривень 39 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102 гривень. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві та у відзиві на позов зазначив, що він перебуває на військовій службі за контрактом з 23 квітня 2013 року і по теперішній час, бере участь в ООС та є учасником бойових дій. Наразі із серпня 2020 року він перебуває в зоні проведення ООС у м. Авдіївці. На нього поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до п. 15 ст. 14 якого, у редакції, чинній на час виникнення правовідносин, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями усіх форм власності, у тому числі банкам та фізичним особам, а також проценти за користуванням кредитом не нараховуються. При цьому, позичальником при укладенні договору було надано банкові військовий квиток та посвідчення УБД, а також довідку про те, що він є військовослужбовцем, проте, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначений факт було залишено поза увагою. Просив позов задовольнити частково, відмовити позивачу в частині стягнення із нього відсотків у розмірі 7 192 гривень 74 коп., заборгованості за щомісячними відсотками у розмірі 28 026 гривень 83 коп. та пені у розмірі 15 363 гривень 45 коп. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що при укладенні кредитного договору від 30 травня 2017 року відповідачем не було надано відповідних документів на підтвердження статусу військовослужбовця. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 30 травня 2017 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» із заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг (а.с. 5) і з заявою № 4821863970 від 30 травня 2017 року на отримання кредиту (а.с. 6-7), що становить між ним та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 40 086 гривень 00 коп. строком на 36 місяців, із яких 31 600 гривень доручив перерахувати на свій картковий рахунок, 1 850 гривень 00 коп. - страхові платежі, 5 688 гривень - оплата страхового платежу. 30 травня 2017 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахував на картку [PERSON] грошові кошти у розмірі 31 600 гривень (а.с. 8). 26 червня 2019 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20190626 (а.с. 18-20), за умовами якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило позивачеві право вимоги за договорами, укладеними між клієнтом і боржником, у тому числі за договором № 4821863970 від 30 травня 2017 року (а.с. 21). Відповідачеві листами від 09 липня 2019 року вих. № 003414552 та № 003414552-1 повідомлено про відступлення прав вимоги за договором та про заміну новим кредитором (а.с. 16, 17). Також судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом з 23 квітня 2013 року і по теперішній час, бере участь в ООС та є учасником бойових дій (а.с 64-66, 67, 68). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, внаслідок чого, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість за кредитним договором № 4821863970 від 30 травня 2017 року в розмірі 86 498 гривень 39 коп. (а.с. 15). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається із матеріалів справи, відповідач перебуває на військовій службі за контрактом з 23 квітня 2013 року і по теперішній час, бере участь в ООС та є учасником бойових дій (а.с 64-66, 67, 68). Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, тобто з 18 березня 2014 року, та триває по теперішній час. Ч. 1 ст. 27 ЦК України встановлено, що правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов`язки, є нікчемним. Разом з тим, суд зазначає, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню у частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 4821863970 від 30 травня 2017 року заборгованості за кредитом у розмірі 35 915 гривень 37 коп. У задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 872 гривень 78 коп. (35 915 гривень 37 коп. х 2 102 гривні : 86 498 гривень 39 коп. = 872 гривень 78 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», складає 36 788 гривень 15 коп. (35 915 гривень 37 коп. + 872 гривень 78 коп. = 36 788 гривень 15 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial