Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом у якому просила визнати недійсним договір дарування ? частини житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; про визначення частки померлої [INFO] року [PERSON] у праві спільної сумісної власності на 1\\4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] цегляний, жилою площею 42,00 кв.м. , зазначений в плані під літерою «А», з господарськими спорудами - сарай під літерою « Б», гараж піл літерою «В», погріб під літерою» Г», спорудженнями № 1-4,І; визнання за нею право власності на ? частину вказано будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування позову вказала на те, що [INFO] року померла ії матір [PERSON], після смерті якої спадкоємцями першої черги за законом , крім неї, є також : чоловік померлої- [PERSON] ; повнолітній син померлої- [PERSON]. Заяву мотивує тим, що померла [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з ії батьком- відповідачем по справі [PERSON] з 15 жотвня 1952 року по [INFO] року ( тобто по день смерті), в підтвердження чого послалась на свідоцтво про одруження видане Ватутінським міським РАГС Звенигородського району Київської області. Померла з 15.06.1965 року і по день смерті була зареєстрована у [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП « Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Центр обслуговування споживачів № 1 від 16.04.2014 рокую З 1965 по 1990 року садибний ( індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] перебував у користування подружжя, 18.12.1990 року подружжям був придбаний будинок на ім.»я відповідача [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 9-ою Київською державною нотаріальною конторою 18.12.1990 року. Вказує на те, що оскільки вказаний житловий будинок був придбаний батьками за час перебування у шлюбі та в період їх спільного проживання, за спільні кошти подружжя, він є їхнім спільним майном та є спільною сумісною власністю подружжя. 27.12.2004 року на підставі договору дарування ? частини житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом 9-ої Київської державної нотконтори Фроловою А.О., реєстровий номер 31510, ії братові [PERSON] було подаровано ? частину спірного будинку, а тому на час смерті матері у спільній сумісній власності батьків перебувала ? частина житлового будинку, а відтак після смерті матері відкрилась спадщина за законом на частку в спільній сумісній власності , тобто на 1\\4 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: сарай під літ. Б, гараж під літ.В, погреб під літ.Г., № 1-4,І , спорудженнями. При цьому земля під будинком та господарськими спорудами, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0859га перебуває у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] Вказує на те, що після смерті матері, братом було відкликано заяву про прийняття спадщини та складено заяву про відмову від права на частку у спадщині на ії користь. В свою чергу батьком, до державної нотконтори подано заяву про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті дружини. Позивач посилається на те, що на дату звернення до суду свідоцтво про право на спадщину за законом не видано, на початку червня 2014 року позивачка вказує, що їй стало відомо про те, що батьком в травні 2014 року на підставі договору дарування , посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] подаровано онуці [PERSON] ? частину спірного будинку, в результаті чого вона вважає, що було порушено ії права на спадкування відповідної частки майна після померлої матері. Вважає, що оскільки померлою не було складено заповіту на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя щодо вищевказаного будинку, то належна їй частка у спільному сумісному майні ( ?) спадкується спадкоємцями, які прийняли спадщину у порядку спадкування за законом, а тому позивач як спадкоємець першої черги просить визнати право на спадкування ? частини будинку. Зазначає, що договір дарування повинен бути визнаний недійсним, оскільки відповідач неправомірно розпорядився часткою своєї померлої дружини, право на яку належала їй на момент смерті, тобто всіє спадщиною, яка відкрилась після смерті матері в порядку спадкування за законом. Оскільки рішення суду стосовно виділу частки матері з майна, що перебуває у спільній сумісній власності немає, наявні правові підстави вважати, що частка померлої в праві спільної сумісної власності на житловий будинок складала ?( половину від ? частини будинку). Так як 23 липня 2014 року державним нотаріусом Дев`ятої Київської держнотконтори Майданник І.В. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, з підстав відсутності правовстановлюючих документів, позивач просить визнати за нею право власності на ? частину майна, оскільки в позасудовому порядку оформити право власності на частку у даному спадковому майні вона не має можливості. В судовому засіданні позивач та ії представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Представник відповідача [PERSON] подав заперечення проти позову у яких вказав на те, що04.08.1956 року Народним судам Аргаяшського району Челябинської області РСФСР були прийнято рішення за позовом [PERSON] про визнання шлюбу, укладеного між ним та [PERSON] 15.10.1952 року недійсним, а тому він вважається таким з часу його укладення, що вказує на думку представника відповідача про те, що фактично [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, а тому відповідно і не мали прав та обов`язків подружжя, хоча тимчасово в літній період спільно проживали. Також вказав на те, що 18.12.90 року [PERSON] придбано згідно із договором купівлі-продажу, укладеного із Київським трестом «Південтеплоенергомонтаж» , житловий будинок [ADDRESS], відповідно до якого останній є одноособовим власником, а тому [PERSON] жодного права на частку у його власності на спірний будинок не мала та не могла мати. Також представником відповідача заперечувався факт складання заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідач [PERSON] підтримала заперечення представника [PERSON] До початку з`ясування обставин по справі, позивачкою було змінено підстави заявленого позову відповідно до яких про що подано заяву згідно із якою, позивач вказала на те, що про рішення суду,яким було визнано шлюб між батьками недійсним, вона дізналась лише в судовому засіданні 12.11.2014 року. Вказала на те, що 28.11.1968 року шлюб між ії батьком та [PERSON], розірвано, актовий запис № 217. Відповідно до довідки Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області від 06.09.2014 року анульовано актовий запис № 157 про шлюб між батьками, тобто через 6 місяців після смерті матері. Вказала на те, що з 15 жовтня 1952 року по [INFO] року, тобто по день смерті [PERSON], вона та відповідач проживали однією сім`єю , мали взаємні права та обов`язки, притаманні членам сім`ї; проживали разом, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, підтримували сімейні стосунки, піклувались один про одного, утримували та виховували спільних дітей , а коли з`явились онуки, турбувались про останніх. Вказала про те, що батьки працювали на одному підприємстві, в Тресті « Південтеплоенергомонтаж», яким було надано в користування квартиру в спірному житловому будинку. Послалась на довідку форми № 3 від 15.02.91 року в якій зазначено про склад сім`ї [PERSON], а саме зазначено про дружину у складі сім»ї, що відповідає даним по квартирної картки. Вважає, що спірний будинок був придбаний батьками за час їх спільного проживання, в результаті їхньої спільної праці та за спільні кошти, а тому належав їм на праві спільної сумісної власності членів сім`ї. Посилається на те, що 27 грудня 2004 року на підставі договору дарування 1/2 частини жилого будинку, посвідченого держнотаріусом Дев`ятої Київської держнотконтори Фроловою А.О. 27.12.2004 р. № 4-4695 та зареєстрованого в КМБТІ 05 січня 2005 року у реєстровій книзі №158-38 за реєстровим № 31510, ії братові - [PERSON] було подаровано ? частину вищевказаного спірного житлового будинку., при укладенні якого мати [PERSON] надавала згоду на відчуження частки. Вказує, що оскільки батько не спадкує після смерті ії матері, а брат відмовився від прийняття спадщини на ії користь, то вона є єдиним законним спадкоємцем, яка претендує на спадкування частини житлового будинку, належної померлій згідно закону, виходячи із рівності часток членів сім`ї. В ході розгляду справи позивач та ії представник змінені позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] проти змінених вимог заперечив, пославшись на те, що відповідач одноособово повністю вніс завдаток за будинок, а потім розрахувався на залишкову суму за спірний будинок , а тому повністю , не перебуваючи в шлюбі придбав за власні кошти будинок, та з 1946 року ніяких відносин шлюбно-сімейного характеру з [PERSON] не підтримував, а з 1956 року з дня прийняття рішення про визнання шлюбу недійсним відповідача із [PERSON] пов`язували лише діти, проживання [PERSON] в будинку було лише з дозволу та дружньої налаштованості відповідача та стосувалося проживання в будинку, а тому позовні вимоги є надуманими та необґрунтованими. Відповідач [PERSON] підтримав пояснення свого представника та додатково надав пояснення щодо того, будинок був придбаний ним за особисті кошти та заперечив проживання із [PERSON] однією сім»єю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених вище, вважала договір законним . Третя особа- Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надіславши засобами поштового зв»язку письмові пояснення , у яких просила у задоволенні позову відмовити та розглянути справу у ії відсутності . В обґрунтування заперечень послалась на те, що [PERSON] та [PERSON] подали всі необхідні документи для посвідчення оспорюваного договору, а саме, їх паспорти та довідки про присвоєння ідентифікаційних номерів, договір купівлі-продажу, інформаційну довідку з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, висновок про вартість майна, довідку форми № 3, свідоцтво про смерть [PERSON] З поданих документів вбачалось, що будинок було придбано [PERSON] в період знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON],яка померла [INFO] року. При цьому було нотаріусом було вказано, що від [PERSON] було витребувано заяву про те, що відчужуваний будинок є його особистою власністю. Третя особа- Головне управління юстиції у м.Києві свого представника в судове засідання не направило, , надіславши письмові пояснення у яких просило проводити розгляд справи у їх відсутність та ухвалити рішення на підставі доказів , що містяться у матеріалах справи. Третя особа- [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, вказавши на те, що померла мати [PERSON] та батько [PERSON] проживали однією сім`єю,спільно проживали, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, а тому спірний будинок належав їм на праві спільної власності. При цьому вказав, що ним були надані також кошти на придбання будинку. Зазначив, що йому про рішення суду , яким шлюб між батьками був визнаний недійсним не було відомо, та про це у сім`ї ніколи не обговорювалось. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, представника відповідача [PERSON], пояснення третьої особи, дослідивши докази по справі у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом реєстрації смерті у м.Києві, Серія [NUMBER]. Позивачка [PERSON] , [INFO] та третя особа [PERSON], [INFO] є дітьми померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , виданим Органом реєстрації актів цивільного стану Ст. Юрковический Чуровичеського району Брянської області, серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження [PERSON], виданим Московським РАГС м. Києва , серія [NUMBER]. Із матеріалів справи вбачається, що позивачкою у зв`язку із одруженням із [PERSON] 25.01.1975 року було змінено прізвище із «[PERSON]» на « [PERSON]», що підтверджується свідоцтвом виданим Відділом РАГС Московського району м. Києва , серія [NUMBER]. Відповідач [PERSON] є батьком позивачки та третьої особи, що підтверджується свідоцтвами про їх народження, що вказані вище. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи вбачається, що за життя [PERSON] було складено заповіт на ім`я позивачки відповідно до якого вона заповіла останній належний їй на праві власності садовий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку , що знаходиться в [ADDRESS]. Предметом даного спору є частина житлового будинку по [ADDRESS], яка заповітом не охоплена, а тому спадкується на загальних підставах відповідно до закону. Матеріали спадкової справи свідчать про те, що після смерті [PERSON] із заявою до Дев`ятої державної нотаріальної контори 18.06.2014 року звернувся [PERSON] у якій вказав про відмову від обов`язкової частини у спадщині після смерті дружини [PERSON] Також із заявою до 9-ої Державної нотаріальної контори м. Києва звернувся [PERSON] , який подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті мати [PERSON] на користь позивачки-доньки померлої [PERSON] Крім того, 16.04.2014 року із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулась [PERSON] Встановлено, що 21.05.2014 року відповідачем [PERSON] було подаровано спірну ? частину житлового будинку [ADDRESS] відповідачці [PERSON] відповідно до договору дарування , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 1248. Судом встановлено, що ? частина спірного житлового будинку належала відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 9-ою Київською державною нотаріальною конторою 18.12.1990 року, реєстровий номер № 4-8445. Інша ? частина житлового будинку належить на праві власності третій особі [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 9-ою Київською державною нотаріальною конторою 27.12.2004 року № 4-4695. Укладений договір дарування ? частини будинку відповідачем на ім`я [PERSON] позивач вважає недійсним, оскільки вищевказаний житловий будинок був придбаний батьками за час їх спільного проживання, в результаті їхньої спільної праці та за спільні кошти, а тому належав їм на праві спільної сумісної власності членів сім'ї, а тому після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на частку в спільній сумісній власності, тобто на 1/2 частину вказаного вищевказаного житлового будинку, а відтак відповідач неправомірно розпорядився частиною житлового будинку. Суд погоджується із доводами позивачки,виходячи із наступного. Встановлено, що 15.10.1952 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Ватутинським РАГС Звенігородського району Київської області, актовий запис № 157. Як встановлено в ході судового розгляду відповідно до рішення Народного суду першої ділянки Аргаяшського району Челябінської області від 04.09.1956 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним. Відповідно до повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області від 06.09.2014 року ,встановлено, що актовий запис № 157 про шлюб, укладений 15 жовтня 1952 року на [PERSON] та [PERSON] анульований на підставі рішення після смерті [PERSON] 06.09.2014 року. Згідно з пункту 4 постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885- ХІІ « Про введення в дію Закону Української РСР « Про власність» правила, що містяться в Законі Української РСР « Про власність» були передбачені Законом СРСР « Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР , тобто з липня 1990 року. Відповідно до ч. 1 ст. 17 зазначеного Закону Української РСР майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім»ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про власність» (який діяв на момент виникнення правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі. Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР 1963 р. майно може належати на праві спільної власності двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанови від 1206.98 р. № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» судам слід мати на увазі, що правила статей 22, 28, 29 КпШС не застосовують до спорів про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Такі спори мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», відповідних норм Цивільного кодексу України і з урахуванням роз 'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п. 5 постанови від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що, розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.. 16 Закону «Про власність», ст. 22 КпШС), майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою між ними не передбачено інше, тощо. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі її із спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті спадщини. Оскільки праця є основою створення і примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інакше не випливає із законодавства України. За відсутності доказів про те, що участь когось із учасників спільної сумісної власності ( крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою, частки визначаються рівними. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] та померла [PERSON] працювали у Тресті « Південтеплоенергомонтаж», що підтверджується відомостями їх трудових книжок. Від Тресту « Південтеплоенергомонтаж» відповідачу [PERSON] разом із сім`єю до складу якої увійшов він , дружина [PERSON], та діти, було надано квартиру [ADDRESS]. Із даних поквартирної картки вбачається, що померла [PERSON] з 1965 року по день смерті була зареєстрована за вказаною вище адресою у якості члена сім`ї наймача, а саме дружини. Реєстрація ії за вказаною адресою підтверджується також довідкою Центру обслуговування споживачів № 1 від 16.04.2014 року. Вказані обставини відповідачем [PERSON] не спростовані. В ході розгляду справи встановлено, що померла [PERSON] з часу реєстрації шлюбу до моменту своєї смерті проживала спільно разом із [PERSON], мала спільний бюджет, та вела спільне господарство. Дані обставини підтверджені поясненнями третьої особи [PERSON], який вказав на те, що йому за життя не було відомо про існування рішення суду про визнання шлюбу недійсним між батьками, оскільки він завжди вважав батька та матір однією сім`єю, які мали спільний бюджет, також вказав на те, що надавав батьку кошти у сумі 13тис.крб. для використання в цілях сім`ї для покупки спірного будинку. Отримання коштів відповідачем [PERSON] від сина не оспорено. Встановлено, що будинок [ADDRESS] , 18 грудня 1990 року [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти та внаслідок спільної праці було придбано у Тресті «Південтепоенергомонтаж» , який відповідно до Договору купівлі-продажу від 18.12.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської держнотконтори , реєстровий номер 4-8445 зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] Внаслідок того, що спірний житловий будинок був придбаний [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти за час їх спільного проживання, вказаний будинок належав їм на праві спільної сумісної власності, а відтак ступінь їхньої участі у придбанні житла є рівною та виходячи із рівності часток, у праві спільної власності їм належало по ? частині у спірному будинку. Виходячи із наведеного, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що будинок був придбаний за особисті кошти відповідача з посиланням на відкритий рахунок у Відділені № 5445 « Ощадбанку» , оскільки викуп відомчого житлового фонду був здійснений відповідачем за час спільного проживання з [PERSON] та за їх спільні кошти та внаслідок спільної праці. Судом встановлено, що під час дарування [PERSON] 27.12.2004 року ? частини спірного будинку своєму синові [PERSON], [PERSON] було надано нотаріально посвідчену згоду щодо відсутності заперечень про дарування чоловіком [PERSON] ? частини будинку, що підтверджується матеріалами нотаріальної справи щодо посвідчення вказаного договору. Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем при посвідченні вказаного договору було надано копію свідоцтва про одруження із [PERSON] та він був обізнаний із наданням згоди [PERSON] на відчуження ? частини будинку. Таким чином такі обставини вказують на те, що [PERSON] усвідомлював факт належності будинку на праві спільної власності разом із [PERSON], рівність часток у праві власності та належність [PERSON] ? частини будинку. При цьому [PERSON] за життя [PERSON] свідомо не надавав рішення суду про визнання шлюбу із нею недійсним, оскільки усвідомлював та визнавав спільність їх проживання разом, спільність побуту та ведення господарства, а також належність будинку на праві спільної власності. Про вказані обставини свідчать також заява, яка була подана ним 18.06.2014 року. до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори про відмову від обов`язкової частки у спадщині після смерті [PERSON], а також його заява Приватному нотаріусу КМНО [PERSON] при посвідченні оспорюваного договору дарування ? частини будинку на ім`я [PERSON] відповідно до якої відповідачем заявлено про те, що він є вдівцем, та надано при цьому копію паспорту, який містить відомості про одруження із [PERSON], а також копію свідоцтва про ії смерть . Виходячи із матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення оспорюваного договору, та пояснень приватного нотаріуса КМНО [PERSON], [PERSON] не було повідомлено нотаріуса про наявність рішення суду про визнання шлюбу із [PERSON] недійсним. Враховуючи те, що зі згоди [PERSON] відповідачем [PERSON] їх сину було подаровано ? частину будинку, то як наслідок відповідачу та [PERSON] виходячи із принципу рівності часток належало по ? частині будинку за життя [PERSON] Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на частку в спільній сумісній власності, яка становить ? частину спірного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], з господарськими будівлями зі спорудами: сарай під літ. Б, гараж під літ. В., потреб лід Г, № 1-4,І спорудженнями. Відповідно до ч. 1 ст.1226 ЦК України частка померлого у спільній сумісній власності України спадкується на загальних підставах. Згідно з ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців є рівними. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Оскільки померлою не було складено заповіту на частку спірного будинку, то належна частка [PERSON],що становить 1/4 частину будинку спадкується спадкоємцями , які прийняли спадщину в порядку спадкування за законом на загальних підставах. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки відповідач [PERSON] . не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], а син померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, то вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері на ? частину будинку. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, відповідач [PERSON] неправомірно розпорядився часткою в праві спільної сумісної власності членів сім'ї, право на яку належало матері позивачки на момент смерті та на яку відкрилася спадщина після ії смерті , чим порушив передбачені правила спадкування частки у праві спільної сумісної власності та як наслідок права позивачки на спадкування . З урахуванням викладеного та ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України договір дарування 1/2 частини житлового будинку, укладений 21 травня 2014 р. між Відповідачами (між моїм батьком та племінницею), та посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON], підлягає визнанню недійсним. 23.07.2014 року постановою державного нотаріуса Дев»ятої Київської державної нотконтори Майданник І.В. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] відмовлено у зв»язку із відсутністю право встановлюючи документів. Таким чином у зв»язку із відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за позивачкою на підставі встановлених вище обставин слід визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] на ? частину будинку за адресою: [ADDRESS] ,жилою площею 42,00 кв.м, загальною площею 71, 5 кв.м. з господарськими спорудами-сарай під літерою Б, гараж під літерою «Г»,спорудженнями № 1-4,І. На підставі наведеного,

Outcome: approved