Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебував на розгляду цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків відповідно до якого позивач просив стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 22573522, 01 грн., а також збитки в розмірі 78671020,00 грн., 21095802,58 грн. інфляційних витрат та 6422690,80 грн. - 3% річних, яку ухвалою суду від 10.02.2020 прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с. 199-207). При цьому, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2020 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Дьяконової О.М. та про залишено вказаний позову без розгляду в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] - 22573552, 01 грн. за невиконання зобов`язання щодо повернення інвестицій за укладеним між вказаними сторонами Договором про спільну діяльність від 08.06.2011(т.3 а.с.39). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.08.2020 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Гавриленка Я.С. та прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів відповідно в розмірі 11161150,00 грн.(т.3 а.с. 1-3; 40-41). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2021 задоволено клопотання представника позивача по зустрічному позову та витребувано у [PERSON] оригінал розписки від 17.12.2015, копію якої подано разом із відзивом на зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів (т.3 а.с.95-96). Щодо виконання вищевказаної ухвали суду стороною відповідача, то 06.07.2021 [PERSON] повідомив, що наразі виконати ухвалу суду немає фізичної можливості, оскільки вказаний документ-розписка відсутня у відповідача за зустрічним позовом та знаходиться за межами держави (т.3 а.с. 114). Також, відповідною ухвалою від 07.04.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Дьяконової О.М. та залишено вказаний первісний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та збитків без розгляду (т. 3 а.с.93-94). Ухвалою від 19.07.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (т.2 а.с.157). Заявлені зустрічні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що вони грунтуються на укладеному між вказаними сторонами Договорі про спільну діяльність від 08.06.2011. Зазначає, що згідно вказаного договору [PERSON] (сторона-1) зобов`язується передати [PERSON] (сторона-2) 150000,00 доларів США в якості оплати за частку 50% права власності на об`єкти інтелектуальної власності, однак відповідач не виконав свого зобов`язання та не передав позивачу 150000,00 доларів США. Крім того, згідно п. 5.1 договору, на стадії виготовлення та реалізації продукції, поділ результату спільної діяльності відбуватиметься наступним чином. Всі надходження розполідяються в пропорції 75% (стороні - 1) на 25% (стороні-2) до повного погашення стороною -1 всіх понесених витрат. Окремо в зустрічному позові зазначено, що згідно розписки сторін від 17.12.2015, за результатами спільної діяльності було отримано прибуток в розмірі 410000,00 доларів США, з яких 250000,00 доларів США, забрав собі відповідач, а 100000,00 доларів США відповідач повинен був передати позивачу. Дані зобов`язання відповідач так і не виконав, свої 250000,00 доларів США він отримав, а позивачу 100000,00 доларів США так і не віддав. Після повного погашення стороною-1 понесених витрат, результат спільної діяльності визначатиметься як результат перевищення доходу над витратами в місячний термін з подальшим розподілом цього результату в пропорції 50% на 50%. Згідно розписки сторін від 17.12.2015, за результатами спільної діяльності було отримано прибуток у розмірі 410000,00 доларів США, позивач зазначає, що, як він вподальшому дізнався, відповідач не здійснив жодних інвестицій в спільний проект, а його обіцянки вподальшому надати первинні документи які підтверджують його виплати, так і залишились обіцянками. Відповідно,позивач вказує у своєму зустрічному позові, що він має право на отримання 50% з 410000,00 доларів США, що становить 205000,00 доларів США. Таким чином, [PERSON] просить стягнути зі [PERSON] еквівалент 455000,00 доларів США (150000,00 + 100000,00 + 205000,00), що становить 11161150,00 грн. (т.3 а.с. 1-3). 09.09.2020 надійшов відзив відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в якому він заперечив проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність, зокрема, оскільки [PERSON] вже долучено до матеріалів справи видаткові касові ордери які підтверджують факт отримання коштів - 150000 доларів США. Підписом [PERSON] підтверджено факт отримання коштів від [PERSON] з метою сплати за патенти на торгові марки в рамках договору про спільну діяльність від 08.06.2011, вказане також підтверджується розпискою від 17.12.2015, складеною [PERSON] . Отже, сторона відповідача по зустрічному позову вважає, що зобов`язання [PERSON] згідно розділу 3 Договору про спільну діяльність від 08.06.2011 були виконані повністю та вимоги [PERSON] в цій частині безпідставні та задоволенню не підлягають. А щодо вимоги про стягнення 455000 доларів США, то [PERSON] також вважає їх безпідставними, оскільки договором про спільну діяльність не передбачена частка [PERSON] у розмірі 74,3 % від прибутку і не визначено, що результати спільної діяльності (прибутки на ведення бізнесу) акумулюютьсясаме у [PERSON] і виплачуються саме ним. При цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що саме [PERSON] отримував прибутки, як і відсутні докази отримання відповідачем по зустрічному позову 410000 доларів США прибутків. У відзиві зазначено, що [PERSON] не доведено обов`язок саме [PERSON] виплачувати [PERSON] частину доходів від спільної діяльності. 01.12.2020 надійшла відповідь на відзив в якій [PERSON] заперечив наявність підписаної ним розписки, заперечуючи сам факт її підписання, додатково зазначивши, що копія даної розписки не є первинним бухгалтерським документом (т.3 а.с.64-70). 17.12.2020 надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив в яких сторона відповідача за зустрічним позовом в якому, зокрема, посилається на ту обставину, що [PERSON] , заперечуючи свій підпис на розписці від 17.12.2015, не надав докази на підтвердження такого заперечення (т.3 а.с.68-65). Представник позивача по зустрічному позову [PERSON] - адвокат Гавриленко Я.С. в судовому засіданні зустрічний позов підтримав із наведених в ньому підстав. Представник відповідача по зустрічному позову [PERSON] - адвокат Дьяконова О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного позову та підтримала позицію сторони відповідача, викладену в заявах по суті. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між сторонами [PERSON] (сторона-1) та [PERSON] (сторона-2) укладений договір 08.06.2011 без номеру про спільну діяльність (надалі - Договір; т.1 а.с. 24-32, т.3 а.с. 11-19). При цьому, при поданні первісного позову [PERSON] до [PERSON] , який, як зазначалось, був залишений без розгляду, [PERSON] було долучено до матеріалів справи і укладені сторонами шість додатків до вказаного Договору про спільну діяльність (т.1 а.с. 33-35, 36, 37, 38, 39-40, 41). Вимоги ст. 1130 ЦК України передбачають, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. В свою чергу, ч.2 ст. 1131 ЦК України визначає, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Так, відповідно до п. 3 Договору сторони дійшли згоди, що [PERSON] (сторона-1) зобов`язується передати [PERSON] (сторона-2) 150000,00 доларів США в якості оплати за частку 50% права власності на об`єкти інтелектуальної власності, зазначених у вказаному пункті Договору. При цьому, ч.1 ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Так, у вказаному Договорі сторони передбачили в обумовлених обов`язках сторони-1 наступний порядок розрахунків, зокрема, що розрахунок проводиться в момент підписання договору купівлі-продажу прав власності на патенти та знаки для товарів та послуг, готівкою, що підтверджується ордерами та розписками від сторони-2 про отримання коштів. Даний договір купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 з усіма додатками до нього є невід`ємною частиною цього Договору. Додатки до Договору купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 будуть підписуватися окремо після виконання програми робіт. Однак, на підтвердження невиконання стороною-1 (відповідачем [PERSON] ) вказаних умов Договору, позивачем [PERSON] не надано доказу на підтвердження виконання умов договору з яким сторони пов`язують момент настання обов`язку [PERSON] щодо такого розрахунку, а саме, позивачем на час розгляду справи не доведено факту підписання договору купівлі-продажу прав власності на патенти та знаки для товарів та послуг, готівкою, що необхідно підтвердити ордерами та розписками від сторони-2 про отримання коштів. Адже, умовами Договору, як вже зазначено, даний договір купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 з усіма додатками до нього є невід`ємною частиною цього Договору. Як і не надано додатків до Договору купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011, які визначено підписуватиокремо після виконання програми робіт. Вказаний договір купівлі-продажу з додатками в матеріалах справи відсутній, відповідних клопотань щодо його витребування за умови неможливості надання їх самостійно до суду, стороною позивача заявлено не було, а тому суд прийшов до висновку про недоведення [PERSON] настання строку виконання зобов`язання [PERSON] , настання якого визначено вказівкою на подію, зокрема і підписання договору купівлі-продажу, яка неминуче мала настати та зобов`язання підлягали виконанню з настанням саме цієї події. Таким чином, суд прийшов до висновку про помилкове застосування стороною позивача до вказаних правовідносин ч. 2 ст. 530 ЦК України, як про це зазначив представник позивача по зустрічному позову в судовому засіданні. Крім того, вказаний розділ 3 Договору, яким обумовлені обов`язки сторони-1, передбачає, зокрема, що на перших стадіях ведення спільної діяльності, сторона-1 здійснює інвестиції власних коштів для досягнення мети, визначеної в предметі Договору. Обсяг даних інвестицій визначається та підтверджується сторонами шляхом підписання балансу інвестованих доходів, витрат та розподілу прибутку (надалі - Баланс). В подальшому сторони зобов`язуються щомісячно переглядати Баланс. Так, зматеріалів справи вбачається, що сторони підписали баланс в якому зазначений розмір інвестицій кожної із Сторін станом на 01.01.2015, де вказано, зокрема:« Забрано Стороною-2 150 т$ » (т.1 а.с. 43) і стороною позивача не надано доказів на спростування вказаної в такому балансі інформації. При цьому, суд зауважує, що стороною відповідача не виконано ухвалу суду від 07.04.2021щодо надання оригіналу розписки позивача від 17.12.2015, а тому відповідно до правил ч.6 ст.95 ЦПК України такий доказ не береться судом до уваги (т.3 а.с.48). Вимогами розділу 5 Договору обумовлено ведення спільних справ. Так, позивач, як на підставу невиконання відповідачем своїх зобов`язань, також посилається на невиконання [PERSON] вимог п. 1.5 Договору. Відповідно до змісту вказаного пункту договору передбачено, що на стадії виготовлення та реалізації продукції, поділ результату спільної діяльності відбуватиметься наступним чином. Всі надходження розподіляються в пропорції 75% (стороні - 1) на 25% (стороні-2) до повного погашення стороною -1 всіх понесених витрат. Після повного погашення стороною-1 понесених витрат, результат спільної діяльності визначатиметься як результат перевищення доходу над витратами в місячний термін з подальшим розподілом цього результату в пропорції 50% на 50%. Окремо в зустрічному позові зазначено, що згідно розписки сторін від 17.12.2015, за результатами спільної діяльності було отримано прибуток в розмірі 410000,00 доларів США, з яких 250000,00 доларів США, забрав собі відповідач, а 1000000,00 доларів США відповідач повинен був передати позивачу. Крім того позивач вказує на ту обставину, що відповідач не здійснив жодних інвестицій в спільний проект, а його обіцянки вподальшому надати первинні документи які підтверджують його виплати, так і залишились обіцянками. Відповідно,позивач вказує у своєму зустрічному позові, що він має право на отримання 50% з 410000,00 доларів США, що становить 205000,00 доларів США. На підтвердження вказаних вимог, позивач надав копію документу, яку позивач в зустрічному позові зазначає як «розписка» та вважає, що з її змісту вбачається, що за результатами спільної діяльності було отримано прибуток в розмірі 410000,00 доларів США, з яких 250000,00 доларів США, забрав собі відповідач (т.3 а.с.10). Приписами ч.1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Однак, дослідивши зміст наявної в матеріалах справи копії вказаного документу, суд позбавлений можливості встановити будь-які дані щодо наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують заявлені позовні вимоги. Так, із копії вказаного документу не вбачається, що за результатами спільної діяльності було отримано прибуток в розмірі 410000,00 доларів США, з яких 250000,00 доларів США, забрав собі відповідач, адже на вказаному аркуші паперу взагалі не зазначено про який розподіл яких саме коштів і якого саме холдінгу йдеться мова, а сам факт підписання сторонами вказаного аркушу паперу не свідчить про виконання сторонами умов Договору повністю або в частині, оскільки з його змісту взагалі неможливо встановити наявність інформації щодо предмета спору (т.1 а.с.42). Такий документ, як доказ, на який посилається позивач, в даному випадку не відповідає критеріям належності і достовірності, а тому не може бути підставою для задоволення вказаних позовних вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Згідноіз ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належнійформізгоди з усіхістотних умов договору. В свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610 та 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Водночас, у відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин,розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшлисвогопідтвердженняпід час розглядусправи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. В постанові від 22.05.2018 року у справі N 369/6892/15 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Суд окремо зауважує, що підстави для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності відповідно до ст.267 ЦПК України (т.3 а.с. 113) в даному випадку відсутні відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено у зв`язку із його безпідставністю. В даному випадку, суд враховує посилання Європейським судом з прав людини на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядомсправи. При цьому, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, з врахуваннямтієїобставини, що в задоволенні позову відмовлено, тому судовівитрати в даномувипадкупокладені на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed