Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

В провадженні суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № 597RNCA130910002 від 01.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Правекс-Банк» та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 66000,00 грн. на строк до 01.04.2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 19,00 % річних. ПАТ «Правекс-Банк» свої зобов'язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 21.10.2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем у загальній сумі 52218,38 грн., яка складається з наступного: 47340,13 грн. - заборгованість за кредитом, 4251,56 грн. - заборгованість за процентами, 335,02 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 291,67 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2018 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в якості правонаступника первісного позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк». Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2018 року, заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 березня 2017 року по цивільній справі № 428/391/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено зазначену цивільну справу до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні представник відповідача та відповідач визнали позов в частині тих платежів, строк виконання по яким станом на час подачі позову настав, заперечували проти задоволення іншої частини позовних вимог. Представник відповідача вказав, що позивачем не було виконано вимоги п. 9.3 кредитного договору, у зв'язку із чим п. 9.1 договору не підлягає застосуванню та у позивача не виникло права вимагати дострокового погашення кредиту. Відповідач додатково пояснила, що вона сумлінно сплачувала кредитні платежі до травня 2016 року, але потім за місцем її роботи їй перестали вчасно виплачувати заробітну плату і вона не змогла сплачувати кредитні платежі. Вона визнає факт укладення кредитного договору та факт отримання кредиту, останній раз вона платила кредит весною 2016 року, в розрахунку позивача враховані всі її кредитні платежі, розрахунок складений вірно. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії кредитного договору № 597RNCA130910002 від 01.04.2013 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» в якості кредитора та [PERSON] в якості позичальника уклали договір, згідно із умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 66000,00 грн. із процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 19,00 % річних, дата остаточного повернення кредиту - 01.04.2020 року. Згідно із п. 4.4 вищевказаного договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом шляхом внесення грошових коштів, вказаних в колонці «Погашення основної суми кредиту» Додатку 1 до даного Договору щомісяця у строк до 01 числа наступного місяця включно на свій поточний рахунок [NUMBER] в ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838, та доручає Банку здійснити списання відповідної суми грошових коштів, вказаних в колонці «Погашення основної суми кредиту» Додатку 1 до даного Договору, з зазначеного поточного рахунку Позичальника в рахунок погашення заборгованості за кредитом (договірне списання). Згідно із п. 4.5 вищевказаного договору, проценти за користування Кредитом підлягають сплаті Позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом процентного періоду, яким вважається період з 01-го числа попереднього місяця по 30-е число поточного календарного місяця) 01 числа кожного наступного місяця, а також на момент припинення строку користування Кредитом, зазначеного в п. 1.3 даного Договору шляхом внесення суми грошових коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER] в ПАТ КБ «Правекс-Банк», МФО 380838 та списання Банком відповідної суми грошових коштів з зазначеного поточного рахунку Позичальника в рахунок погашення процентів за користування кредитом (договірне списання). Згідно із п. 6.1.1, 6.1.3 вищевказаного договору, Позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих процентів, а при настанні подій, зазначених у п. 9.1, 9.2 даного Договору достроково в межах строків передбачених чинним законодавством погасити заборгованість за кредитом і процентами у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф. Згідно із п. 7.1.5 вищевказаного договору, Банк має право за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування коштами стягнути пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,1 % від суми неоплаченої заборгованості за строк невиконання зобов'язання. Пунктом 9.1.1 вищевказаного договору передбачено, що Банк має право достроково припинити строк користування Кредитом та вимагати погашення заборгованості за Кредитом у повному обсязі, включаючи сплату суми боргу за Кредитом, що залишилася, належних процентів, пені та штрафних санкцій у разі затримання Позичальником платежів, які встановлені п. 4.4 і 4.5 даного Договору, на один календарний місяць. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що банком на користь відповідача було надано суму кредиту у повному обсязі, проте відповідач станом на 21.10.2016 року порушив умови кредитного договору, а саме допустив несвоєчасне виконання платежів, які встановлені п. 4.4 і 4.5 даного Договору, і має прострочену заборгованість перед позивачем у загальній сумі 52218,38 грн., яка складається з наступного: 47340,13 грн. - заборгованість за кредитом, 4251,56 грн. - заборгованість за процентами, 335,02 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту, 291,67 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту. В судовому засіданні відповідач визнала факт укладення кредитного договору та факт отримання кредиту, а також визнала, що в розрахунку позивача враховані всі її кредитні платежі, з травня 2016 року вона кредит не сплачувала. З урахуванням цього та вищевикладених обставин, суд вважає, що у позивача, як правонаступника банку за спірним кредитним договором, виникло право на дострокову вимогу погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі в порядку п. 9.1.1 договору. При цьому суд враховує, що позивач просить стягнути з відповідача лише частину відсотків за користування кредитом, що є правом позивача. На думку суду, твердження представника відповідача про те, що позивачем не було виконано вимоги п. 9.3 кредитного договору щодо надіслання письмового повідомлення відповідачу, у зв'язку із чим п. 9.1 договору не підлягає застосуванню, є необґрунтованими. Зміст п. 6.1.3 та п. 9.1.1 спірного кредитного договору дозволяє суду дійти висновку про те, що право позивача на дострокове стягнення кредиту та відсотків за користування кредитом виникає при настанні умов, вказаних у п. 9.1 та/або 9.2 договору, незалежно від виконання п. 9.3 договору. Зміст п. 9.1 договору не передбачає будь-яких наслідків невиконання п. 9.3 договору, при цьому в п. 6.1.3 договору настання обов'язку позичальника по достроковому погашенню кредиту ставиться в залежність лише від настання подій, вказаних у п. 9.1 або 9.2 договору. При вирішенні цього спору суд також вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15 та яка зводиться до того, що оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд доходить обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Разом з тим суд звертає увагу на те, що згідно наданого банком розрахунку пеня за несвоєчасну сплату кредиту, яку просить стягнути позивач, нарахована відповідачу за період з 01.06.2016 року по 21.10.2016 року, а пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту, яку просить стягнути позивач, нарахована відповідачу за період з 04.05.2016 року по 21.10.2016 року. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р м. Сєвєродонецьк Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, то суд вважає, що пеня за період з 14 квітня 2014 року, яка була нарахована на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню з відповідача не підлягає. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в загальній сумі 51591,69 грн., яка складається з наступного: 47340,13 грн. - заборгованість за кредитом, 4251,56 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 293145 від 19.12.2016 року про сплату судового збору в сумі 1378,00 грн. Враховуючи те, що задоволено 98,80 % відсотків позовних вимог (51591,69 грн. від 52218,38 грн. складає 98,80 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1361,46 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1378,00 грн. х 98,80 % / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial