Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона є власником квартири в [ADDRESS] , і в її квартирі зареєстрована її невістка [PERSON] . Рішенням Летичівського районного суду від 11.06.2018 року шлюб між її сином [PERSON] та невісткою [PERSON] було розірвано. [PERSON] не проживає в її квартирі з 1997 року і переїхала проживати в інше місце, тобто ще до розірвання шлюбу з її сином, але залишається зареєстрованою, що призводить до труднощів у розпорядженні квартирою та отриманні пільг по її утриманню, тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування квартирою в [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала, не заперечує проти заочного вирішення справи. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, в судове засідання не прибула, причину неприбуття не повідомила, не заявила про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позовну заяву не надала, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання члена сім`ї власника житла особою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад один рік. Частинами 1 і 4 статті 41Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, згідно свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є нерухоме є власником квартири в [ADDRESS] і згідно домової книги на дану квартиру [PERSON] зареєстрована за вище вказаною адресою. Даний факт також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї [PERSON] проведеного комісією Летичівської селищної ради № 317 від 24.06.2019 року, відповідно до якого [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але не проживає з 1997 року по даний час. Заочним рішенням Летичівського районного суду від 11.06.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає у належній [PERSON] квартирі в [ADDRESS] більше року без поважних причин, що є обставиною для визнання її особою, яка втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України.

Outcome: approved