Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

В позові йдеться про те, що 26.08.2015 року Ужгородським міськрайонним судом між сторонами розірвано шлюб. В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні останньої. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки, а їй одній важко нести витрати на утримання малолітньої доньки. Посилаючись на дані обставини, [PERSON], просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не повідомивши суд про причини своєї неявки, однак будучи присутнім в судовому засіданні 30.03.2016 року та 12.04.2016 року в судовому засіданні, пояснив, що позов не визнає, оскільки з позивачкою розірвав шлюб, а дитина була зареєстрована після того, вважає що дитина не його. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дитину реєстрували в Став енській сільській раді. Після розірвання шлюбу до 10 місяців, якщо народилася дитина, то вона вважається такою, що походить від батька. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 26.08.2015 р. шлюб між сторонами розірвано. Дана обставина стверджується копією паспорта позивачки з відміткою припинення шлюбу на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08.09.2015 р. (а.с.2). З свідоцтва про народження серії І-ФМ № 339885 від 03.02.2016 року виданого виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області вбачається, що 27.12.2015 року народилася [PERSON], яка є малолітньою та перебуває на утриманні позивачки (а.с. 3). Оскільки відповідач жодної матеріальної допомоги позивачеві на утримання малолітньої дитини сторін не надає, що стверджується, доводами позивача, не заперечувалось відповідачем, суд вважає за можливе позов задовольнити з наступних підстав. Відповідачем не надано доказів щодо оскарження батьківства неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 184,191 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (551,20 грн. судового збору ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved