Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

В поданому позові позивачка зазначає, що починаючи з 2005 року вона постійно мешкає в квартирі [ADDRESS], яка була фактично безгосподарною. На сьогоднішній день право власності на вказану квартиру ні за ким не зареєстровано, в квартирі зареєстрований [PERSON], який у вказаній квартирі не проживав, належним чином квартиру не утримував, квартира була практично покинута, доступ до квартири був вільний. При цьому протягом цього часу позивачка зайняла вказану квартиру, почала в ній проживати, деякі документи на квартиру їй віддали сусіди, однак власників або осіб, які зареєстровані в квартирі їй розшукати не вдалось, і вони невідомі їй на той час та і на теперішній час. Крім того, позивачка за власні кошти значно покращила загальний стан всього житлового будинку, проводе поточний та капітальний ремонт, утримуючи будинок в належному стані та сплачуючи відповідні комунальні платежі, але позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися цим будинком у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. А тому, враховуючи те, що позивачка протягом одинадцяти років відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, в поданому позові просить суд визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру за набувальною давністю. До початку судового розгляду позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, справу просила розглянути без її участі. Представник відповідача - Попаснянської міської ради - позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. А відповідно до ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Наведене узгоджується з правовою позицією, вказаною в Постанові № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р., в п.9 якої вказано, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У відповідності до п.13 вказаної Постанови, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Із наданих позивачем доказів (а.с.24) судом встановлено, що [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] дійсно починаючи з 2005 року мешкає за адресою: [ADDRESS]. Також судом встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] не перебуває у власності територіальної громади міста Попасна та є безхазяйним (а.с.43). Згідно довідки №93/7 від 16.01.2017 року виданої Попаснянським комунальним підприємством «СКП», станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.27). Разом з тим, позивачка протягом усього часу продовжує мешкати в квартирі [ADDRESS], утримуючи квартиру в належному стані (проводить поточний та капітальний ремонт та сплачує комунальні послуги). Але, в дійсний час позивачка не може розпоряджатися житловим будинком за власним розсудом, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Окрім того, у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції, в результаті прямого влучення снаряду в квартиру, вона стала непридатною для проживання, що підтверджується актом комісійного обстеження домоволодіння [ADDRESS] від 19.02.2015 року (а.с.30). Але квартиру було повністю відбудовано, що підтверджується укладеним тристороннім договором № 7 ( а.с.37-42). Таким чином судом встановлено, що позивачка протягом більш десяти років продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном у вигляді квартири [ADDRESS]. При таких обставинах суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст.331,344 ЦК України, ст.ст.2-4,12,19,48 Закону України «Про власність»,

Outcome: approved