Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

В серпні 2014 року позивачка звернулася з позовом в суд до [PERSON] про виселення та зняття з реєстрації. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою[ADDRESS], Миколаївського району Миколаївської області. За зазначеною адресою за її згодою в якості члена сім`ї була зареєстрована дружина її сина - [PERSON], яка на даний час у спірному житловому будинку не проживає. На даний час добровільно знятися з реєстрації відповідачка відмовляється. Посилаючись на вимоги ст. 109 ЖК України, позивачка просила задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги уточнила та просила зняти відповідачку з реєстрації. Також позивачка пояснила, що на даний час відповідачка в спірному будинку не проживає, шлюб між нею та її сином не розірвано. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні у справі докази суд, установив такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2010 року позивачка є власником житлового будинку за адресою[ADDRESS], Миколаївського району Миколаївської області. Згідно довідки Криничанської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області за адресою[ADDRESS], Миколаївського району Миколаївської області зареєстрована, але не проживає [PERSON] Права власника житлового будинку визначені статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час законом встановлені випадки обмеження його прав. Відповідно до частини 3 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 405 ЦК України члени сім` власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з пояснень позивачки [PERSON] відповідачка на даний час є її невісткою, в спірному будинку була зареєстрована з її згоди, шлюб між її сином та відповідачкою на час розгляду даної справи не розірвано. Тобто на даний час відповідачка є членом сім`ї власника житлового приміщення, яка проживала в спірному будинку та була зареєстрована в ньму за згодою позивачки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, наприклад, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові» права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке право користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку без вирішення у встановленому законом порядку з дотриманням положень ст. 11 ЦПК України питання про наявність чи відсутність у особи житлових прав є неналежним способом захисту. Оскільки позивачкою вимоги щодо відсутності у відповідачки житлових прав на спірну житлову площу (визнання її такою що втратила право користування жилою площею) не заявлялися, вимоги про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття останньої з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed