Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

В позові йдеться про неможливість подальшого спільного проживання подружжя в укладеному 2 листопада 2013 року виконавчик комітетом Солянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області (актовий запис № 08). В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] Тімея-Марія Іванівна, [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні останньої. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя у сторін не склалося, через їх постійні сварки, в результаті яких подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного. Крім того, відповідач час від часу зловживає спиртними напоями та залежить від гральних автоматів. Шлюбні відносити фактично припинені, відповідач проживає в м. Ужгород. Посилаючись на дані обставини, [PERSON] просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки подружжя в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні просила позов в частині розірвання шлюбу задовольнити, щодо вимоги про стягнення аліментів, то таку уточнила зменшивши суму та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, однак потав до суду заперечення в якому зазначив, що проти позовних вимог позивачки про розірвання шлюбу не заперечує, так як і сам бажає його розірвати через аморальну поведінку позивачки під час спільного проживання разом, та постійними зрадами. Заперечує проти мотивів розірвання шлюбу з підстав зазначених позивачкою стосовно його залежності від гральних апаратів, зловживання спиртними напоями та ведення неоднозначного способу життя, тому що він завжди був хорошим сімянином і ніколи не чинив вказаного в позовній заяві позивачкою, вважає, що після цього позивачка не має права носити його прізвище «Бацко». Щодо вимоги про стягнення аліментів та їх розмір він не погоджується, вважає таку безпідставною, передчасною, та такою, що не ґрунтується на нормах права і визнає її частково, вказуючи на те, що постійно бере участь у вихованні та утриманні доньки, однак позивачка не надає йому змоги бачитись з донькою та його рідними, що завдає йому моральні страждань. Крім цього звертає увагу на те, що розмір аліментів, які він повинен сплатити в сумі 1\~500 грн. являється надуманими позивачем, так як вона не розуміє, що утримання дитини це їх спільний з нею обовязок і повинен виконуватись в рівній мірі як батька так і матірю. Ним вони виконуються в повній мірі. Додатково просить звернути суд увагу на прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку (не менше 50 відсотків від нього), який встановлений в Україні, обов'язкова участь обох батьків у вихованні дітей, співрозмірність і розумність вимог у співвідношенні рівної участі обох батьків у вихованні дітей та в пропорції до прожиткового мінімуму на одну дитину. Загально прийнята практика, яка узгоджується із законом стосується стягнення аліментів на дитину в Україні становить з особи, яка працює або отримує пенсію 1/4 частини від заробітної плати або пенсії. Він являється інвалідом 3 групи з дитинства і сам потребує допомоги та утримання, ніде не працює через вищевказане, про що свідчить його пенсійне посвідчення. Розмір його пенсії по інвалідності становить 1 342,00 грн. стягнення з його пенсії навіть 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину, що буде становити 671,00 гривень поставить його вкрай важке матеріальне становище і неможливість забезпечити собі найнеобхіднішим ліки, продукти харчування і не буде узгоджуватись з буквою закону. Відповідачка працевлаштована і здорова жінка та здатна заробляти кошти на утримання дитини. Вона працює у приймальному відділенні Великоберезнянської ЦРЛ медсестрою та за сумісництвом медсестрою у Великоберезнянській загальноосвітній санаторній школі-інтернат І-ПІ ст. Закарпатської області загальний розмір її доходів становить більше 5000 грн., а тому посилаючись на вказане частково визнає позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину у розмірі 20 відсотків від розміру його пенсії, що становить 268 грн. 40 коп. Заслухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 2 листопада 2013 року виконавчим комітетом Солянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після чого дружина обрала прізвище чоловіка [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 08. Дана обставина стверджується виданим свідоцтвом про шлюб від 02.11.2013 року серії І-ФМ № 109702 (а.с. 5). З копії свідоцтва про народження від 04.09.2014 року серії 1-ФМ № 300312 вбачається, що 21 серпня 2014 року народилася [PERSON] Тімеї-Марії Іванівни, яка є неповнолітньою (а.с. 6). Спільне життя у сторін не склалось через різні характери та через їх постійні сварки, в результаті чого подружжя втратило почуття любові, поваги та взаєморозуміння одне до одного. Відповідно до ст.ст. 60 ч.1, 61 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача та неповнолітній дитині сторін, яка проживає з [PERSON] Отже, позов підлягає задоволенню, укладений між сторонами шлюб розірванню. Згідно зі\~ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, № 3\~\~зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обовязок утримувати дитину\~це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В абзаці 2 ч.2\~ст.182 СК України\~визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивача, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати повязані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1\~000 гривень, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (640 грн. судового збору ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved