Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок №66 по вул. Шевченка в м. Борисполі Київської області. В даному будинку крім позивача також зареєстровані її чоловік [PERSON], а також дочки [PERSON] та [PERSON] та ще пятеро осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вже більше пятнадцяти років відповідачі не проживають та не користуються будинком №66 по вул. Шевченка в м. Борисполі Київської області. В будинку будь-яких речей належних відповідачам немає. Факт реєстрації відповідачів в будинку порушує права позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном. Тому [PERSON] просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №66 по вул. Шевченка в м. Борисполі Київської області. У судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] надала через канцелярію суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, а також вказала, що позов підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомили. Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №66 по вул. Шевченка в м. Борисполі Київської області, що підтверджується копією договору дарування жилого будинку від 17 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.9-11) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №23108179 від 17 червня 2014 року (а.с.6-8). В даному житловому будинку зареєстровано місце проживання чоловіка позивача [PERSON] та її двох дочок: [PERSON] та [PERSON] Крім цього, в будинку зареєстровані також [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області (а.с.18, 19, 20, 21, 36). Відповідно до положення ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. За змістом ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.10 постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», встановлено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 28 листопада 2017 року , складеного депутатом Бориспільської міської ради [PERSON], вбачається, що було проведено обстеження будинку №66 по вул. Шевченка в м. Борисполі, та встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають за даною адресою (а.с.50). В матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б підтверджували поважність причин відсутності відповідачів у вказаному житловому будинку. Враховуючи викладене, суд вважає за допустиме визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком №66 по вул. Шевченка в м. Борисполі Київської області. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції №79 від 03 серпня 2017 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 640 гривень. Предявлений нею позов задоволений. З огляду на це, з відповідачів на користь [PERSON] слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі по 128 гривень з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved