Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.06.2009 року сторони зареєстрували шлюб. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання сімейних стосунків дитина залишилася проживати з позивачем. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2013 року (було стягнено з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, відповідно до закону, починаючи з дня подання позову, а саме з 19.06.2013 до досягнення сином повноліття, а саме до [INFO] . Вказане рішення суду набрало законної сили. 29.07.2013 року позивачу було видано виконавчий лист про примусове виконання вказаного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2013 року. Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження було закрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] . Однак відповідач нерегулярно сплачує стягненні з нього аліменти, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі - 5 180,00 грн. Уточнивши позовні вимоги позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 5180, 00 гривень. Позивач у судове засідання з`явилася, просила уточнені позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у відкрите судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позовних вимог, надав до суду відзив. Заслухавши пояснення сторін, надавши оцінку наявним матеріалам справи, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відстуність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 20.06.2009 року сторони зареєстрували шлюб. У період шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання сімейних стосунків дитина залишилася проживати з позивачем. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2013 року (було стягнено з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, відповідно до закону, починаючи з дня подання позову, а саме з 19.06.2013 до досягнення сином повноліття, а саме до [INFO] . Вказане рішення суду набрало законної сили. 29.07.2013 року позивачу було видано виконавчий лист про примусове виконання вказаного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2013 року. Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження було закрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] . Так, стороною відповідача, на підтвердження відсутності заборгованості та її повної сплати, було надано відповідні квитанції. В період часу з лютого 2015 року по березень 2019 року сплачено аліментів, з урахуванням індексу інфляції, що підтверджується банківськими квитанціями про перерахування коштів. Відтак, стороною відповідача спростована позиція позивача щодо наявної заборгованості, а відтак відсутні підстави для задоволення вимоги щодо стягнення пені. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, в ході судового розгляду судом позивачем, на переконання суду, не виконаний процесуальний обов`язок довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог, зокрема. Так, зміст позовних вимог, пояснення сторін у судовому засіданні містять тільки суб`єктивні посилання, проте жодним чином не надають підтвердження. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як наголошує ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем позовні вимоги не доведені, в зв`язку з цим підстави для задоволення поданого позову відсутні.

Outcome: dismissed