Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного округу Дніпропетровської області [PERSON], про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилався на те, що 03 березня 2016 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними побудовами по вул. Кірова, 107 в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області. При житті батько склав заповіт, посвідчений Миколаївською сільською радою Новомосковського району 13 жовтня 2013 року за реєстровим № 264, згідно якого він заповів все своє майно позивачу. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями № 107 по вул.. Кірова в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області йому відмовлено, у звязку з тим, що його батько за життя не зареєстрував право власності на нього. Так 08 травня 2008 року Новомосковським міськрайонним судом було винесене рішення про визнання права власності на житловий будинок з надвірними побудовами № 107 по вул.. Кірова в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області за [PERSON], однак [PERSON] не зареєстрував вказане рішення в БТІ. Тому позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом, про причини неявки суд не повідомили. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом по справі встановлено факт, що 03 березня 2016 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та копією свідоцтва про смерть його батька (а.с. 6, 8). Як вбачається з копії спадкової справи № 26/2016, після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач, який мешкав та був зареєстрований до дня смерті разом зі спадкодавцем за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Кірова, 107. Згідно заповіту посвідченому 13 жовтня 2010 року секретарем Миколаївської сільської ради Новомосковського району, [PERSON] заповів все своє майо [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1217-1218, 1268-1270 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу [PERSON] від 08 листопада 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у звязку з тим, що померлим не було належним чином оформлені правовстановлюючі документи на будинок та рекомендовано позивачу звернутися до суду. Аналізуючи сукупність зазначених доказів суд приходить до висновку про те, що позивач позбавлений можливості захистити свої права власника не інакше як за зверненням до суду з зазначеним позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03 березня 2016 року. Як вбачається з рішення Новомосковського міськрайонного суду від 08 травня 2008 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок з надвірними побудовами № 107 по вул.. Кірова в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що спадкодавцю на момент смерті належало домоволодіння, розташоване по вул. Кірова, 107 в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області. Згідно довідки Миколаївської сільської ради Новомосковського району розпорядженням сільського голови від 28 січня 2016 року була змінена назва вулиці з Кірова на Калинова. Враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, він є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті батька, то його вимоги щодо визнання за ним права власності на зазначене домоволодіння підлягають задоволенню. З технічного паспорту на будинок 107 по вул. Кірова в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області вбачається, що будинок побудований у 1930 році. Відповідно до п. 3.2 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 року за № 91 документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що обставини справи не суперечать вимогам, передбаченим ст. 376 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на житловий будинок загальною площею 48,8 кв.м. та житловою площею 28,5 кв.м. з надвірними побудовами, розташований за адресою: вул. Калинова (Кірова), 107 в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, який складається з: житлового будинку під літ. А, прибудова а, погріб Пг, сарай Б, прибудова Б, літня кухня В, вбиральня Д, вхід в погріб Е, сарай Є, огорожа 2, огорожа 1, ворота 3, хвіртка 4, огорожа 5, колодязь к, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 03 березня 2016 року підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved