overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. На підтвердження своїх позовних вимог вказала, що з 14 січня 2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період сумісного проживання у них народився син - [PERSON], який на даний час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює офіційно, має дохід, однак про сина не піклується, матеріальної допомоги на його утримання не надає, при цьому вона не має можливості самостійно утримувати дитину, тому вимушена звернутись до суду. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини доходу на утримання сина, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що в перід сумісного проживання позивача та відповідача 30 травня 2012 року у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 700. Батьком дитини є [PERSON], [INFO], матірю дитини є [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю, яка не має можливості утримувати дитину самостійно, коштів на утримання дитини не вистачає, дитина потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки дитина, що потребує матеріальної допомоги, проживає з матірю, відповідач зобов'язаний виплачувати на утримання дитини аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має дохід, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір 551 грн. 20 коп. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 21 червня 2014 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. Відповідач добровільно не надає коштів на утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 червня 2014 року, мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою ( а.с.10-12). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до її повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком підстав, передбачених ст. 184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з положеннями ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 03.08.2016 року. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.02.1998р. Антонівською сільською радою народних депутатів Красноокнянського району Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №01 про що видане свідоцтво І-ЖД №010440, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають одну дитину - сина [PERSON], 05.04.1998р. народження, який на даний час повнолітній . За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] виявилося складним, а останнім часом взагалі не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. В сімї часто відбувалися конфлікти, а з кінця літа 2015 року відносини між ними вкрай погіршилися і з того часу позивачка проживає окремо та працює в м. Одеса. Обовязки по утриманню сина повністю перейшли до неї, а відповідач самоусунувся від необхідності заробляти на прожиття. Зазначені обставини поступово призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. На теперішній час вони стали зовсім чужими людьми, спільне господарство не ведеться, тому збереження шлюбу, на думку позивачки, суперечить її волі та інтересам, миритися з відповідачем вона не бажає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає. Сторони в судове засідання не зявились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на вимогах щодо розірвання шлюбу та просила залишити їй прізвище «Петрова» набуте при реєстрації шлюбу, а відповідач позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 3, 11, 22 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112, 113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.2004р. відділом реєстрації актів цивільного стану Красноокнянського районного управління юстиції Одеської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №14, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають двоє дітей - доньку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося через постійні образи, нецензурні вислови з боку відповідача на очах у їхніх дітей та періодичні вживання алкогольних напоїв. Шлюбні відносини між ними припинилися з 26.07.2016р. і на теперішній час вони разом не проживають, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та місцеперебування та утримання меншої доньки немає. Збереження шлюбу на думку позивачки є неможливим оскільки це суперечить її інтересам, миритися з відповідачем вона не бажає. Сторони в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. В наданих заявах-клопотаннях позивачка наполягала на вимогах щодо розірвання шлюбу та просила залишити їй прізвище «[PERSON]» набуте при реєстрації шлюбу, а відповідач позов повністю визнав, а тому рішення у справі прийняте відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. /ар.сп. 23-24 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяви про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112,113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.01.2006р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №50, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають одну дитину - доньку [PERSON], [INFO] народження. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося у зв'язку з тим, що відповідач зловживав спиртними напоями та різними поглядами на сімейне життя та обов'язки подружжя. Шлюбні відносини між ними припинені в 2016 році, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає, а також досягнуто згоди про утримання дитини . Збереження шлюбу на думку позивачки є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам, бо на даний час у відповідача створена інша сім'я, а їх шлюб носить суто формальний характер. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву-клопотання про наполягання на своїх вимогах, розгляді справи в її відсутності та згоді на заочний розгляд справи, із залишенням прізвища набутого після реєстрації шлюбу «[PERSON]», а тому справа розглянута в без її присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 8 / Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повернуті поштові конверти про надсилання судових повісток №67900 0057340 2 на 19.08.2016р. та № 67900 0057395 0 на 26.08.2016р., із відмітками про його відсутність за місцем реєстрації та проживання, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи до суду не надав, а тому зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. /ар.сп. 18,19 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112,113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду, з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27.07.1994р. Виконавчим комітетом Чорнянської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, про що складено актовий запис за №10, посилаючись на те, що від даного шлюбу вони мають одну дитину - сина, який на даний час вже дорослий та працює в м. Одеса. За твердженням позивачки, спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося у зв'язку з тим, що відповідач виявився не готовим до сімейного життя і до батьківських обов'язків, покинув сім'ю і поїхав у невідомому напрямку. Шлюбні відносини між ними припинені з 1996 року і протягом останніх двадцяти років вона не спілкується з відповідачем і їй невідоме його місцезнаходження, а тому спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя немає. Збереження шлюбу на думку позивачки є неможливим оскільки це суперечить її інтересам, бо на даний час місце знаходження відповідача їй невідоме, а їх шлюб носить суто формальний характер. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяву-клопотання про наполягання на своїх вимогах, розгляді справи в її відсутності та згоді на заочний розгляд справи, із залишенням прізвища набутого після реєстрації шлюбу «[PERSON]», а тому справа розглянута в без її присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 26 / Відповідач про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення у пресі про виклик до суду, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому справа розглянута в його відсутність, що не суперечить ст.169 ЦПК України, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.74, 224 ЦПК України. /ар.сп. 16-18, 25 / Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх особисті немайнові та майнові права, а тому позов підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112,113 Сімейного кодексу України. На підставі ст.ст.104 ч.2, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем в 2002 році, в період якого мають доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог вказала, що між нею та відповідачем постійно виникають конфлікти та суперечки, відповідач зловживає спиртними напоями, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, постійно принижує її, внаслідок чого стали проживати окремо. Вважає, що збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що з позивачкою протягом року разом не проживають, але проти розірвання шлюбу заперечував. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що з 05 жовтня 2002 року сторони перебувають у шлюбі, в період якого у них народились донька [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склались через різного роду непорозуміння, внаслідок чого сторони проживають окремо протягом останнього року. За наданий судом строк для примирення сторони не примирились. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їхніх дітей, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що 15 листопада 2008 року від фактичних шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON].. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що від фактичних шлюбних стосунків 15 листопада 2008 року у сторін народився син [PERSON] ( а.с.7). Наявність інших зобовязань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідач є батьком дитини та не виконує свій обовязок по її утриманню добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 15 серпня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що 20 вересня 2014 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що з 20 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Іванчуківської сільської ради Ізюмського району Харківської області ( а.с.8). Від шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON],[INFO] ( а.с.9). Відповідач працює механізатором у СТОВ « Золота Нива». Позивачка працює у ФОП [PERSON] та станом на 01 серпня 2016 року знаходиться у декретній відпустці ( а.с.11). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини та не виконує свій обов'язок по її утриманню добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 02 серпня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що з червня 2000 року по травень 2014 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON],[INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не надсилав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 лютого 2000 року, який було розірвано на підставі рішення Антрацитівського міського суду Луганської області 05 травня 2014 року ( а.с. 7). Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідач є батьком дитини та не виконує свій обов'язок по утриманню дитини добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 03 серпня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved