Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

В позові до суду позивач вказав, що 05 травня 2016 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», було укладено договір Фінансового лізингу № 004269 з додатками, згідно якого- предметом Лізингу по даному договору є : автомобіль ВАЗ Нива 21214-099-50. Відповідно до умов Договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Вважає, шо даний договір порушує його права як споживача так як у TOB «Лізингова компанія «Ваш Авто» відсутні дозвільні документи на здійснення даного роду операцій, оскільки фінансовий лізинг являється фінансовою операцією. Згідно з п.5 ч.І ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими послугами вважаються, зокрема, послуги з фінансового лізингу. Відповідно до ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання ліцензії. Реквізити ліцензії у договорі не вказуються. Надання послуг з фінансового лізингу та порядок, якого необхідно дотримуватись при наданні цієї послуги юридичними особами - суб'єкта підприємницької діяльності, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, визначено Положенням про надання послуг з фінансового лізингу від 22.01.2004 року № 21. TOB «Лізингова компанія «Ваш Авто»» виконало всі вимоги, які ставляться законодавством до організацій певного роду діяльності та не отримало необхідну Довідку про взяття на облік юридичної особи, яка видається Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України з якої б слідувало, що компанію- лізингодавця взято на облік як фінансову установу з правом надавати послуги з фінансового лізингу. Окремою спеціальною нормою передбачено, що договір найму транспортного засобу, який укладається за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню і в силу приписів ст. 806 ЦК України ці спеціальні вимоги повинні застосовуватись до договорів фінансового лізингу, які укладаються з фізичною особою відносно лізингу транспортного засобу. Обгрунтованість зазначених правових норм підтверджується тим, що відповідно до п. 3.12 глави 5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, договори лізингу транспортних засобів за участю фізичної особи посвідчуються нотаріусами з дотриманням загальних правил посвідчення договорів найму (оренди) та з урахуванням особливостей, установлених Цивільним кодексом України та Законом України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Просив: Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004269 від 05 травня 2016 року укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» з відповідними додатками. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія Ваш Авто», код ЄДРПОУ 39733392, р/р 26004482354 в АТ «Райфайзен Банк Аваль» МФО 380805, на користь [PERSON] (код: [NUMBER]), грошову суму, сплачену на виконання договору фінансового лізингу № 004269 від 05 травня 2016 року в розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) гривень 00 коп. В судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи, повідомлені належним чином. В заяві до суду позивач та його представник просили розглянути справу у їхній відсутності. Таким чином суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, із винесенням заочного рішення в порядку ст.. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено наступне 05 травня 2016 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», було укладено договір фінансового лізингу, відповідно до якого позивач мав намір для особистих потреб придбати у відповідача у користування, а після повної його оплати у власність автомобіль марки ВАЗ « Нива» 21214-099-50./ а.с. 9-14 / Перед підписанням договору, за результатами переговорів, між сторонами були узгоджені істотні умови угоди: предмет лізингу - автомобіль ВАЗ « Нива 21214-099-50, порядок розрахунків - перший платіж у розмірі 26 000 гри. сплачується одразу після підписання договору, решта платежів - рівними частинами протягом п'яти років; порядок передачі автомобіля у користування - до семи днів після сплати першого платежу; порядок передачі автомобіля у власність позивача - після повного розрахунку, за умови своєчасного внесення всіх обумовлених платежів. На виконання умов договору, до отримання предмета лізингу, а саме 05 травня 2016 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» кошти у розмірі 26 000 грн., що підтверджується копією квитанції від 05.05. 2016 року, в якій призначення платежу зазначено «авансовий платіж згідно лізингового договору від 05.05. 2016 року», котрий відповідно до умов договору є адміністративним платежем./ а.с. 22 / Пунктами 1.7., 4.1. спірного договору передбачено, що предмет договору передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4. ст. 9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6. ст. 9 даного договору. Звертаючись з позовом до суду [PERSON] зазначив, що ; - У TOB «Лізингова компанія «Ваш Авто» відсутні дозвільні документи на здійснення даного роду операцій, оскільки фінансовий лізинг являється фінансовою операцією. - TOB «Лізингова компанія «Ваш Авто»» виконало всі вимоги, які ставляться законодавством до організацій певного роду діяльності, та не отримало необхідну Довідку про взяття на облік юридичної особи, яка видається Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України з якої б слідувало, що компанію- лізингодавця взято на облік як фінансову установу з правом надавати послуги з фінансового лізингу. -Договір фінансового лізингу №004269 від 05.05. 2016 року укладений між сторонами, нотаріально не посвідчений. Відповідно до частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у ч. 2 ст. 1 8 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму ст. 1 8 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. З, ч. З ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, годі як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 ч. З ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. З ст. 1 8 Закону У країни «І Іро захист прав споживачів»). За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Окрім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 11-1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі- продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Судом також встановлено, що зміст спірного договору не містить відомостей: про рік випуску та якісні характеристики автомобіля, крім того, виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства. Також в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та суперечить вимогам законодавства. Крім того, договір фінансового лізингу від 05 травня 2016 року, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було. Відповідно до п.7, 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним. як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. У разу недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочинну (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. В силу ст.. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Outcome: approved