Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

В середині липня 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», через свого уповноваженого представника, звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з указаним позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.10.2012 року у сумі 23060,20 грн., яка складається з: 16543,36 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 6516,84 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; та відшкодувати судові витрати у розмірі 2102,00 грн. (а.с.2-6). У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання представника відповідача, банк не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. В поданому відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позовних вимог, при цьому зазначив, що позивач не надав суду документів, на підставі яких між ним та банком виникли кредитні правовідносини та документи, які б свідчили про факт перерахування грошових коштів на його поточний рахунок. Анкета-заява не містить жодних даних про умови кредитування, Витяг з тарифів не містить підпису відповідача. Окрім того позивач не надав жодного належним чином оформленого розрахункового документу, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу. Представник відповідача в свою чергу подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, зокрема, що заява про приєднання до Умов та Правил, яку підписав відповідач, разом з Умовами та Правила надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають між собою Договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Також у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що факт користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення ним заборгованості підтверджується випискою по рахунку. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22.10.2012 р.) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (16.07.2020 р.), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.10.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Саме такий правовий висновок викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Крім того, відповідно до ст.ст. 1048, 1054\~ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а отже банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Як вбачається із заяви сума кредитного ліміту не встановлена, при цьому підписана відповідачем анкета-заява не містить згоди ним саме кредитної картки «Універсальна», тоді як в позовній заяві представник позивача не зазначає, конкретний розмір наданого відповідачу кредиту. В анкеті-заяві від 22.10.2012 р. зазначено лише персональні дані відповідача та адреса проживання, тобто не вбачається наміру відповідача оформити на власне ім`я картку «Універсальна» та укласти кредитний договір, оскільки у вказаній заяві відсутні дані про тип картки, розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами, розмір пені та штрафних санкцій, передбачених за несвоєчасне погашення кредиту. Позивачем надано суду довідку, відповідно до якої на ім`я відповідача зокрема було відкрито картку № [NUMBER] (а.с.22). У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що факт користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення ним заборгованості підтверджується випискою по рахунку. Разом з тим, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості з якого суд мав би встановити, який саме розмір грошових коштів було отримано відповідачем, представник позивача не надав. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського облік господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Розрахунки заборгованості, які містяться в матеріалах справи нічим не обґрунтовані, а тому в силу принципу змагальності сторін, визначеного ст. 12 ЦПК України, позивач не надав належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів, не вказано конкретну суму, та що таку суму взагалі було відповідачем отримано. Слід зазначити,\~що в\~наданих позивачем\~розрахунках заборгованості\~за договором\~б/н\~від 17.03.2010р.\~відсутні дані\~про те,\~за якою\~карткою зроблено\~розрахунок. Крім цього, розрахунок заборгованості оформлений не належним чином, в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, підпису цієї особи та печатки банку, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003 року. Тому, суд не приймає даний доказ наданий позивачем з підстав, які були зазначені вище, оскільки зазначена в ньому інформація не підтверджує факту отримання відповідачем кредитних коштів та не пояснює природу виникнення у відповідача боргу в розмірі 23060,20 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн. 00 коп. (а.с.1), однак, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed