Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було розглянуто та ухвалено рішення про його задоволення. Представник позивача [PERSON] - Ліфанова Л.М. звернулася до суду із заявою про розподіл витрат на надання правничої допомоги, яка мотивована тим, що нею в судовому засіданні 19.01.2020 року було подано заяву про розподіл витрат на надання правової допомоги. Просила долучити до матеріалів справи докази надання правничої допомоги адвокатом, акт наданих правничих послуг з переліком виконаних робіт та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в сумі сплаченого гонорару - 6000,00 грн. на користь [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, проте її представник подала суду заяву, згідно якої просила розглянути заяву про відшкодування витрат на правову допомогу у її відсутність. Просила заяву задовольнити у повному обсязі. Також зазначила, що процесуальні строки для подачі відповідних доказів пропущені не були. В судове засідання відповідач не з`явився, проте його представник надіслав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яке мотивоване тим, що він не погоджується з задоволенням вказаної заяви від 25.01.2021 року, у зв`язку з пропущенням позивачем строків подачі суду доказів про понесені витрати на правничу допомогу. Також позивачем не додано до Договору додатку №1, в якому зазначається розмір гонорару адвоката за надані послуги. Крім того, акт не є тим документом, в якому визначається розмір гонорару адвоката за надані послуги. При цьому, заява не містить жодного документу про понесення позивачем цих витрат. З огляду на це, представник просить відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про розподіл витрат на надання правової допомоги, залишити заяву [PERSON] без розгляду, у зв`язку із пропущенням п`ятиденного строку. Також просив заяву розглядати у його відсутність та відповідача. Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про розподіл витрат на надання правничої допомоги підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.01.2021 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було задоволено (а.с. 97-98). 09.11.2020 року між адвокатом Ліфановою Л.М. та [PERSON] укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги (а.с. 55-57), відповідно до умов якого Ліфанова Л.М. надає останній правову допомогу в усіх судових справах. За змістом п. 4 вказаного вище договору, за надання правової (професійної правничої) допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар. Розмір, порядок та строки виплати гонорару адвокату визначаються у додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Так, із Додатку №1 до Договору про надання правової (професійної правничої) допомоги б/н від 09.11.2020 року, вбачається, що за надання правової (професійної правничої) допомоги [PERSON] сплачує адвокату гонорар в розмірі 6000,00 грн. без ПДВ та є фіксований. Приймання -передача правової (професійної правничої) допомоги здійснюється сторонами шляхом підписання акту про надання правової (професійної правничої) допомоги. Оплата гонорару здійснюється на підставі підписаного сторонами договору не пізніше 3-х банківських днів (а.с. 85). Також в матеріалах справи наявний ордер адвоката Ліфанової Л.М. (а.с. 54). За змістом ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». 22.01.2021 року між Ліфановою Л.М. та [PERSON] було підписано акт про надання правової (професійної правничої) допомоги, в якому зазначено перелік наданих адвокатом послуг, кількість годин та вартість наданої допомоги - 6000,00 грн. (а.с. 103-104). З матеріалів долучених до заяви вбачається, що адвокатом Ліфановою Л.М. надано довідку від 18.01.2021 року про отримання фіксованого гонорару згідно Договору про про надання правової (професійної правничої) допомоги б/н від 09.11.2020 року, від клієнта [PERSON] за супроводження справи №127/19455/20 в суді першої інстанції в розмірі 6000,00 грн. без ПДВ (а.с. 86). З огляду на наявність вказаної вище довідки в матеріалах справи, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що позивачем не подано в якості додатку до заяви жодного документу про понесення витрат на правничу допомогу. Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вимогами п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Щодо твердження представника відповідача відносно порушення позивачем строків подання доказів про понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, то суд не приймає його до уваги з таких підстав. Так, ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2021 року представником позивача було подано суду заяву про розподіл витрат на надання правової допомоги (а.с. 82-84) та зазначено в судовому засіданні що протягом п`яти днів після ухвалення рішення ними будуть надані суду докази щодо суми оплати правничої допомоги, що також відображено в рішенні суду. Так, 25.01.2021 року представником позивача було повторно подано заяву про розподіл витрат на надання правової допомоги разом із актом про надання правової (професійної правничої) допомоги (а.с. 101-104). Таким чином, представником позивача було дотримано строки подачі заяви про розподіл витрат на надання правничої допомоги та доказів на їх підтвердження. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлена стороною позивача сума витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати, а саме, щодо витрат позивача [PERSON] на правничу допомогу, які відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved