Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставу позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідачі понад рік не проживають у спірному житлі, не сплачують комунальні платежі і не беруть участі в утриманні житла, а тому є усі підстави позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, склав письмову заяву змістом якої позов підтримав і з підстав, зазначених в позові просить задовольнити вимоги в повному обсязі; просить справу розглядати за власної відсутності. Відповідачі своїм конституційним правом на захист не скористалися, на адресу суду направили письмові заяви, змістом яких вимогу позивача визнали у повному обсязі. Всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі - донька та онука позивача, мають зареєстроване місце проживання у спірному будинку. Довідкою ДП Люкс 2 від 14 березня 2019 року вбачається, що 12.03.2018 року проводилося обстеження на предмет проживання відповідачів у спірній квартирі; складено акт обстеження від 12.03.2019 року, що [PERSON] , [PERSON] у квартирі не проживають. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Відтак оскільки в судовому засіданні доведено факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації проживання понад рік, останніми не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, позов є підставним та підлягає до задоволення

Outcome: approved