Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

В позові просять: 1)визнати недійсною додаткову угоду від 28 листопада 2016 року між Приватним підприємством «Міловське» та [PERSON] про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.05.2007 року, кадастровий номер 6320284000:02:000:0065 та скасувати її державну реєстрацію; 2)визнати недійсною додаткову угоду від 27 квітня 2017 року між Приватним підприємством «Міловське» та [PERSON] про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.05.2007 року, кадастровий номер 6320284000:02:000:0424 та скасувати її державну; 3)визнати недійсною додаткову угоду від 28 листопада 2016 року між Приватним підприємством «Міловське» та [PERSON] про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.05.2007 року, кадастровий номер 632028000:02:000:0064 та скасувати її державну реєстрацію. В обґрунтування вказують про те, що первинні договори оренди цих земельних ділянок були укладені строком на 10 років. Не бажаючи в подальшому продовжувати строки дії договорів оренди земельних ділянок з ПП «Міловське», строк дії яких закінчувався 18.05.2017р., позивачі звернулись до ТОВ «Успіх Слобожанщини» з метою передачі у користування своїх земельних ділянок. Після перевірки ТОВ «Успіх Слобожанщини» отримало інформацію з Єдиного реєстру нерухомості щодо укладання позивачами додаткових договорів оренди земельних ділянок. Стверджують, що спірні додаткові угоди з ПП «Міловське» не укладали, не підписували, земельні ділянки у користування не передавали, не отримували орендну плату. За цим фактом підроблення підписів позивачів у додаткових угодах здійснюється досудове розслідування. Провести судову почеркозначу експертизу в рамках кримінального провадження не виявилось можливим, у зв'язку з відмовою директора ПП «Міловське» [PERSON] надати оригінали додаткових угод. Просили відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувати у ПП «Міловське» та Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської РДА оригінали додаткових договорів з метою спростування волевиявлення шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи. Відповідач ПП «Міловське» надав 11.01.2019р. відзив, яким позов не визнав. Підтверджує укладення з позивачами договорів оренди земельних ділянок строков на 10 років. З приводу спірних додаткових угод зазначив, що позивачі стверджують, що строк дії договорів закінчився 18.05.2017р. та просять скасувати реєстрацію договорів, яка мала місце 15.12.2016р. та 12.05.2017р. Є очевидним, що договори почали діяти відповідно з дат реєстрації, позивачі могли припинити оренду, своєчасно поштою направивши орендатору повідомлення про відсутність намірів щодо продовження договору оренди чи намір укласти договір з іншим орендарем, проте, таких дій позивачі не вчинили. Посилання на дані реєстру сумнівні, оскільки малоймовірно, що позивачі у 2017р. встановили вказані дані за витягом з реєстру, який виконаний за запитом ТОВ «Успіх Слобожанщини» наприкінці 2018р. Також є дивним намагання представника позивачів довести факт підписання або не підписання договору шляхом допиту третьої особи, які дані факти можуть бути відомі лише зі слів інших осіб. Натомість відповічач систематично проводить оплату орендної плати, про що свідчать поштові відправлення на адресу позивачів з проханням отримати орендну плату. Відмова позивачів є намаганням порушити переважне право ПП «Міловське» на продовження договору оренди земельної ділянки, разом з тим продовження ПП «Міловське» користування спірною земельною ділянкою та внесення орендної плати після закінчення строку дії договору свідчить про намір відповідача скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі. Також зазначив, що ТОВ «Успіх Слобожанщини» систематично намагається витіснити ПП «Міловське» з ділянок на контурі 37 (а.с. 64-68). В суді представник позивачів пояснила, що позивачі уклали договір оренди з ПП «Міловське» на 10 років. Бажаючи змінити орендаря звернулися до іншого підприємства. При перевірці було встановлено наявність додаткових угод від 2016р. та 2017р. на 25 років, які позивачі не підписували і не укладали. За цими угодами орендну плату їм не нараховували та не виплачували. Поліція проводить розслідування, а оригінали угод для проведення почеркознавчої експертизи відсутні, відповідач їх не надає, а у позивачів вони відсутні апріорі. В суді відповідач - ПП «Міловське» - позов не визнало. Директор [PERSON] . пояснив, що з позивачами укладали договори оренди на 2007-2017р.р., ПП «Міловське» має першочерогове право пролонгації договорів. Спірні додаткові угоди були укладені на 25 років, до 2041-2042р.р., цими питаннями займався його заступник. За адресою позивачів, вказаною у договорах, направляли повідомлення про отримання орендної плати у 2018 році за період з 2016 року. Оригінали додаткових угод були передані адвокату [PERSON], який їх не повернув. В усній угоді адвокат вказав про необхідність передачі документів, проте акту про передачу не складали. Представник відповідача [PERSON] . вказав, що єдиним доказом належності підписів у додаткових угодах може бути висновок експертизи. В суді відповідач - Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Відділ з питань державної реєстрації) -позов щодо нього визнав. Представник пояснив, що Відділ з питань державної реєстрації працює з 2016р. Документи для реєстрації спірних додаткових угод отримали з Центру надання адміністративних послуг. Особисто представники ПП «Міловське» не зверталися, однак зявником був керівник Янжула Ю.О. Надавалися первинні договори оренди земельних ділянок і спірні додаткові угоди до них. В реєстраційних справах відсутні оригінали спірних додаткових угод, оскільки законодавством не передбачено таких вимог. За реєстрацією може звернутися будь-яка сторона угоди. Реєстрація права є перешкодою для реєстрації права на це ж майно за іншою особою, до закінчення строків оренди тощо. Реєструється лише право користування, а не сам договір оренди тощо. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 18.05.2007 року між [PERSON] та ПП «Міловське» в особі директора [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,6670га на строк 10 років. Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, був зареєстрований 13.12.2007р. (а.с. 20-23). Висновком Балаклійського районного відділу земельних ресурсів від 08.08.2007р. визнано можливим здійснити державну реєстрацію договору оренди землі між [PERSON] та ПП «Міловське» (а.с. 19). Від імені позивача [PERSON] і відповідача ПП «Міловське» 18.05.2007р. складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 24, 25). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.12.2018р. вбачається, що державним реєстратором було зареєстровано додаткову угоду видану 28.11.2016р. ПП «Міловське», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33002203 від 19.12.2016р. Строк дії угоди 25 років, а саме від 28.11.2016р. по 28.11.2041р., орендар ПП «Міловське», орендодавець [PERSON] , предметом оренди є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,6670га (а.с. 17-18). 18.05.2007 року між [PERSON] та ПП «Міловське» в особі директора [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,7551га на строк 10 років. Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, був зареєстрований 13.12.2007р. (а.с. 32-35). Висновком Балаклійського районного відділу земельних ресурсів від 08.08.2007р. визнано можливим здійснити державну реєстрацію договору оренди землі між [PERSON] та ПП «Міловське» (а.с. 31). Від імені позивача [PERSON] і відповідача ПП «Міловське» 18.05.2007р. складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 36, 37). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.12.2018р. вбачається, що державним реєстратором було зареєстровано додаткову угоду видану 27.04.2017р. ПП «Міловське», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35166295 від 15.05.2017р. Строк дії угоди 25 років, а саме від 27.04.2017р. по 27.04.2042р., орендар ПП «Міловське», орендодавець [PERSON] , предметом оренди є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,7551га (а.с. 28-30). 18.05.2007 року між [PERSON] та ПП «Міловське» в особі директора [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,4222га на строк 10 років. Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, був зареєстрований 19.09.2007р. (а.с. 44-47). Висновком Балаклійського районного відділу земельних ресурсів від 08.08.2007р. визнано можливим здійснити державну реєстрацію договору оренди землі між [PERSON] та ПП «Міловське» (а.с. 43). Від імені позивача [PERSON] і відповідача ПП «Міловське» 18.05.2007р. складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 48, 49). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.12.2018р. вбачається, що державним реєстратором було зареєстровано додаткову угоду видану 28.11.2016р. ПП «Міловське», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33005794 від 19.12.2016р. Строк дії угоди 25 років, а саме від 28.11.2016р. по 28.11.2041р., орендар ПП «Міловське», орендодавець [PERSON] , предметом оренди є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,4222га (а.с. 41-42). Відповідачем було надано копії листів ПП «Міловське» від 13.12.2018р. на адресу [PERSON] та [PERSON] щодо отримання щорічного розрахунку (орендної плати) за користування земельною ділянкою (паєм) за 2017-2018р.р. на підтвердження того, що продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчать про намір ПП «Міловське» скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, а відмова позивачів її отримати є нічим іншим, як намагання протиправно порушити переважне право ПП «Міловське» на продовження договору оренди земельної ділянки, проте доказів отримання вказаних листів та орендної плати позивачами відповідачем не надано (а.с. 73, 76). Свідок [PERSON] пояснила, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є її доньками. [PERSON] з проживає у м. Слов'янськ і з 2014 року в с. Мілова не приїздить, а [PERSON] проживає з 2015 року у смт. Донець, інколи приїздить в с. Мілова. У 2007 році доньки уклали договори оренди з ПП «Міловське» строком до 2017 року, потім хотіли укласти договори оренди з іншим орендарем, з відповідачем ніяких додаткових угод не підписували, договори оренди не продовжували, про укладення удодаткових угод з ПП «Міловське» ніколи їй не говорили. Про те, що оскаржувані договори позивачі не підписували, свідку відомо з їх слів. Свій пай отримала від чоловіка. Договір оренди, укладений між нею та відповідачем ПП «Міловське» розірвала ще у 2015 році через суд, у зв'язку з систематичним невиконанням умов договору, а саме неотриманням орендної плати за весь час користування земельною ділянкою. Доньки не звертались до суду, тому як закінчувався строк дії договорів і продовжувати їх дію з ПП «Міловське» вони не збирались також з підстав систематичної несплати орендної плати. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. З матеріалів справи не вбачається, що було дотримано вищевказані умови, а саме, що ПП «Міловське» не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі направив позивачам лист - повідомлення про поновлення договору оренди та надав проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури поновлення договору оренди землі. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Як зазначив директор ПП «Міловське» [PERSON] , продовження користування спірною земельною ділянкою та внесення ним відповідної орендної плати після закінчення строку дії договору, свідчать про намір ПП «Міловське» скористатись своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, тобто відповідач вказує саме на цю підставу поновлення договору оренди землі. Проте, матеріали справи не містять даних виконання умов ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме про нарахування та отримання позивачами орендної плати. У разі підтвердженої відмови позивачів від отримання орендної плати безпосередньо в ПП «Міловське» або його представників, підприємство не було позбавлено можливості перерахувати цю плату поштовим переказом тощо. Але таких доказів ПП «Міловське» суду не надало. Аналіз положень зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у разі продовження користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (№14-330цс18) зроблено висновок, що стаття 33 Закону № 161-XIV землі» фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди: 1) досягнення згоди між орендодавцем та орендарем щодо продовження договору оренди шляхом укладання додаткової угоди чи нового договору та виконання орендарем обов`язку щодо повідомлення орендодавця про наміри продовжити орендні правовідносини і надання інформації про умови таких правовідносин у вигляді додаткової угоди чи нового договору оренди; 2) пасивна поведінка орендодавця у вигляді ненадання відповіді на пропозицію укласти договір чи додаткову угоду до договору оренди на новий строк та відсутність заперечень на продовження таких правовідносин протягом місяця після закінчення строку договору, а також фактичне користування орендарем переданою в оренду земельною ділянкою. Можна зробити висновок, що за відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення орендодавця про намір укласти новий договір оренди з новим орендарем, переважне право діючого орендаря, передбачене статтею 33 Закону № 161-XIV, буде порушеним, а така поведінка орендодавця стосовно попереднього орендаря має підстави вважатися недобросовісною. При цьому відповідачем не надано доказів належного виконання ним таких умов, зокрема, щодо надіслання листа-повідомлення про намір продовжити строк дії договорів оренди земельних ділянок та двох примірників додаткової угоди. Жодних доказів надіслання такого повідомлення та його отримання орендодавцями матеріали справи не містять. На підтвердження відсутності у позивачів волевиявлення щодо укладання додаткових договорів з відповідачем ПП «Міловське» є факт неотримання ними орендної плати з моменту укладання додаткових договорів на час розгляду справи у суді. Даний факт не заперечувався відповідачем ПП «Міловське» в судовому засіданні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства Згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Виходячи з викладеного, саме на ПП «Міловське» діючим законодавством та умовами договорів оренди було покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі за користування спірними земельними ділянками. ПП «Міловське» повинно було вчинити всі належні та необхідні дії з метою своєчасної та повної оплати орендних платежів, у тому числі за 2016-2018 роки на підтвердження фактичного виконання ним умов додаткових угод, проте доказів які б свідчили про сплату позивачам орендної плати надано не було. Надані відповідачем запрошення позивачам отримати щорічний розрахунок (орендну плату) за користування земельними ділянками за 2017-2018 роки (а.с. 71-76) не є належними доказами їх отримання позивачами та їх відмови від отримання орендної плати, не можуть свідчити і про обізнаність позивачів про укладені додаткові угоди. Більш того, запрошення датовані груднем 2018р., хоча не доведено їх отримання позивачами, а 2-ві спірні угоди датовані ще 2016р., але таких запрошень за 2017р. відповідачем навіть не надано. Крім того, із відповіді Головного управління ДФС у Харківській області ДФС України від 11.01.2019р. вбачається, що інформація щодо сплачених сум податку відповідно до наданих форм 1-ДФ податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку ПП «Міловське» на користь [PERSON] та [PERSON] в періоди ІІІ-IV квартал 2016р., І-IV квартал 2017р., І-ІІІ квартал 2018р. відсутня, за IV квартал 2018р. надати інформацію неможливо. Вищезазначене свідчить про те, що ані позивачі, ані відповідач не вчиняли дії, спрямовані на виконання умов додаткових угод в частині здійснення позивачам плати за користування земельними ділянками. З роз`яснення Міністерства юстиції України листом Головним територіальним управлінням юстиції в областях щодо застосування Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що відповідно до Закону, яким визначено засади державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав), державній реєстрації підлягають саме речові права на нерухоме майно та їх обтяження, а не документи, зокрема договори, на підставі яких набуваються такі речові права. Законом передбачено, що до Державного реєстру прав вносяться відомості про речові права на нерухоме майно, про об`єкти та суб`єктів таких прав. При цьому слід зазначити, що суб`єктом речового права є не сторони договору, за яким набувається певне речове право, а сторона договору, яка саме набуває речове право. Інша сторона договору, в силу положень Цивільного кодексу України, задля реалізації своїх прав вже повинна мати зареєстроване своє речове право, яке надає їй можливість реалізовувати певні правомочності. Ухвалою суду від 26.12.2018р. відповідача було зобов`язано надати оригінали оскаржуваних додаткових угод, проте вказана ухвала виконана не була (а.с. 53, 78). Як зазначив [PERSON] , між ПП «Міловське» та ТОВ «Успіх Слобожанщини» роками тривають спори щодо оренди земельних ділянок на території Міловської сільської ради. ПП «Міловське» користувалося послугами адвоката [PERSON] в якості представника під час розгляду справ у судах. Адвокату було передано оригінали документів, необхідних для ведення справ, крім того було передано на зберігання оригінали договорів оренди, але ніяких актів щодо передачі документів між ними складено не було. На даний час [PERSON] на дзвінки відповідача не відповідає, на робочому місці відсутній, крім того, із відповіді кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 19.07.2019р. вбачається, що право на заняття адвокатською діяльністю адвоката [PERSON] зупинено з 03.01.2017р. на підставі його заяви (а.с. 184). Судом було прийнято рішення про допит [PERSON] в якості свідка з цих обставин (а.с. 132). Починаючи з 29.05.2019р. на кожне засідання йому направлялися судові повістки про виклик, однак жодного разу не були вручені, поштові відправлення повернуті до суду (а.с. 156-157, 181-182, 220-221, 241). Тобто судом були вжиті вичерпні заходи для отримання доказів і перевірки заперечень ПП «Міловське», якому не відомі фактичні міце проживання або перебування вказаної особи. Суду не надано належних доказів передачі ПП «Міловське» стороннім особам, у т.ч. адвокату [PERSON], свого примірника спірних додаткових угод в оригіналі, його відсутності, неможливості надати його суду, що унеможливлює проведення за ними почеркознавчих експертиз за клопотанням сторони позивачів. Тягар доказування цих обставин покладений на ПП «Міловське». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 204 ЦК України закріплено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зокрема, згідно ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: 1) Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Виходячи з того, що зобов`язання, покладне на відповідача ПП «Міловське» ухвалою від 26 грудня 2018 року, про надання оригіналів додаткових угод, не було виконане, це виключило можливість призначення судової почеркознавчої експертизи для спростування або підтвердження виконання підпису у спірних угодах особисто позивачами. Крім того, в суді директор ПП «Міловське», підписант спірних додаткових угод з боку орендаря, визнав, що особисто не пересвідчувався у їх підписання особисто позивачами, у тому, що їх волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Визнав, що не був присутнім при підписанні позивачами спірних додаткових угод, цими питаннями займався його заступник, який і надав вже підписані від імені позивачів документи - дотадкові угоди, акти визначення меж земельної ділянки в натурі, акти прийому-передачі земельної ділянки. При цьому не доведено, що укладенням спірних додаткових угод та складенням інших документів займався не директор ПП «Міловське», яким вони і були підписані, подані на реєстрацію. Оскільки позивачі заперечують особисте або за довіреністю укладення і пидписання спірних додаткових угод, ці документи ПП «Міловське» суду не надані і ними ж фактично визнано, що другий підписант з їхньої сторони особисто не пересвідчився у дійсному волевиявленні позивачів. Оскільки не доведено, що волевиявлення позивачів було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, тому позов в частині визнання недійсними додаткових угод підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 30 ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Задоволення основної вимоги за позовом є підставою для задоволення її похідної вимоги про скасування державної реєстрації додаткових угод. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved