Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

В позовній заяві та в судовому засіданні позивач просить розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 26.11.2013 року, зареєстрований у Нирківській сільській раді Заліщицького району Тернопільської області, актовий запис № 8, покликаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалось. Відповідач не проявляв до позивача почуття поваги і любові, принижував її честь та гідність образливими нецензурними словами, що набрало систематичного характеру. Крім того, відповідач вже неодноразово застосовував до позивача фізичне насильство у вигляді нанесення побоїв. Все це мало місце з боку відповідача, як в тверезому так і в нетверезому стані, що дає підстави вважати, що він розуміє значення своїх дій і дає їм оцінку. На неодноразові прохання налагодити нормальні сімейні стосунки відповідач не реагує. Позивач боїться за своє здоров'я. З квітня 2018 року сторони проживають окремо. За таких обставин позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. На даний час їхній шлюб носить формальний характер, а тому за таких обставин збереження їхнього шлюбу є недоцільним, а його розірвання відповідає її інтересам та її дитини. Також в підготовчому судовому засіданні позивач просить відновити їй дошлюбне прізвище Сиванич. Від спільного шлюбу в сторін є малолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, зокрема п.11 абз.6, судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняти його судом. Суд вважає, що визнання відповідачем даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, разом не проживають, не поєднані спільним побутом, позивач не виявив бажання примиритись та наполягав на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім'ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов'язках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховуючи положення ст.141 ЦПК України, вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved