Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач позов мотивувала тим, що 25 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики коштів в розмірі 106 000 гривень. 25 березня 2014 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS]. [PERSON], не виконує права та обов'язки зазначені в договорі іпотеки. Відтак, в силу розділу 8 вказаного договору іпотеки у разі порушення хоча б одного з положень пункту 7.1 Іпотеко держатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 01 серпня 2014 року позивачем направлена вимога про надання доступу до приміщення квартири [ADDRESS] та надання полісу обов'язкового страхування предмету іпотеки датованого не пізніше ніж 01 вересня 2014 року, проте вказана вимога залишилася невиконаною. В подальшому, з метою позасудового врегулювання спору та з метою обрання способу звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, позивачем передано представнику відповідача кошти в розмірі 312 000 гривень, що підтверджується договором. 01 жовтня 2014 року на підставі експертної оцінки суб'єкта оціночної діяльності позивач здійснив доплату в розмірі 800 гривень. Таким чином вартість предмету іпотеки становить 418800 гривень. Проте відповідач не вчинив жодних дій з приводу набуття позивачем права власності на квартиру, тому з метою захисту своїх прав він змушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] змінив предмет позову та просив суд визнати за ним право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] та припинити право власності та скасувати державну реєстрацію квартири [ADDRESS], за [PERSON], яка належала їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] 16 серпня 2004 року за реєстровим №1127, зареєстрованого КП «ВООБТІ» 17 серпня 2004 року про що внесено запис 26 в реєстрову книгу за №236, про що видано Реєстраційне посвідчення 17 серпня 2004 року. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 березня 2014 року за номером запису 5099263, реєстраційний номер об'єкта нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №322021105101. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 25 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики коштів в розмірі 106 000 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 25 березня 2014 року укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS] посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається власністю на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватись, розпоряджатись та володіти своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити вимогу про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відбувається шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.2 п.1 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований, підставний та кий що підлягає до задоволення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved