Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області в порядку кримінального судочинства перебували матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019020010001904 від 09 вересня 2019 року за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (справа № 127/33336/19). В межах вказаного вище кримінального провадження потерпілим [PERSON] було пред`явлено цивільний позов до [PERSON] . Вимоги позову мотивовано тим, що 09 вересня 2019 року приблизно о 15 год. 20 хв. відповідач, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер [NUMBER] , під час виїзду з прилеглої території авто мийки «Car Clean» на головну дорогу вул. Батозької у м. Вінниці, в районі електроопори №14, не переконався, що його подальший рух буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на головну дорогу, де, не надавши переваги у русі, допустив зіткнення з технічно справним мопедом марки «Honda Dio 110», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався головною дорогою вулиці Батозької в напрямку вулиці Липовецької, та перевозив пасажира [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) [PERSON] були спричиненні такі тілесні ушкодження: сполучна травма тіла. Забій, садно лівої виличної ділянки. Закритий перелом лівої ключиці в середній третині зі зміщенням. Садно лівого плечового суглоба. Забій, садно лівого колінного суглоба», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1158 від 08.11.2019 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння. Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 727 від 20.11.2019 «в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» [PERSON] , вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок неправомірних дій відповідача, які призвели до отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, [PERSON] була заподіяна моральна шкода, оскільки вказана ДТП призвела до негативних змін у її житті. Таким чином, [PERSON] просила стягнути з відповідача заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду в розмірі 3433,05 гривень та 300 000, 00 гривень відповідно. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року, зокрема, задоволено частково цивільний позов заявлений потерпілою [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 15 000 грн., у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року вказаний вище вирок в частині вирішення цивільного позову [PERSON] пред`явленого до [PERSON] скасовано і призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 травня 2021 року судом даний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали позивачем подано уточнену позовну заяву з особистим підписом про стягнення моральної шкоди в розмірі 300 000, 00 гривень та додатками до неї, які надавались в межах кримінального провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву. У встановлений судом строк, представником відповідача [PERSON] - [PERSON] , подано до суду відзив, у якому він просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог, просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на [PERSON] покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цивільний позов заявлений потерпілою [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 15 000 грн., у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. [PERSON] було визнано виним з тих підстав, що останній 09 вересні 2019 року близько 15 год 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер [NUMBER] , під час виїзду з прилеглої території авто мийки «Car Clean» на головну дорогу вул. Батозької у м. Вінниці, в районі електроопори №14, не переконався, що його подальший рух буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на головну дорогу, де, не надавши переваги у русі, допустив зіткнення з технічно справним мопедом марки «Honda Dio 110», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався головною дорогою вулиці Батозької в напрямку вулиці Липовецької, та перевозив пасажира [PERSON] . Внаслідок даної пригоди водій мопеда «Honda Dio 110» [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: «тупа травма лівої нирки, глибокий одиничний розрив лівої нирки без сполучення з ЧМС (чашково-мискової) системи та без порушення цілісності капсули нирки. Велика субкапсулярна гематома лівої нирки (видалено до 400 мл згортків). Тупа травма грудної клітки зліва. Перелом 2-го, 7-го ребер зліва без ознак консолідації», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1157/1222 від 08.11.2019 належать до тілесний ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння. Крім того, внаслідок даної пригоди пасажир мопеда «Honda Dio 110» [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: «сполучна травма тіла. Забій, садно лівої виличної ділянки. Закритий перелом лівої ключиці в середній третині зі зміщенням. Садно лівого плечового суглоба. Забій, садно лівого колінного суглоба», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1158 від 08.11.2019 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння. Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 727 від 20.11.2019 «в даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «ВАЗ 21099» [PERSON] , вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. За вищевикладених обставин водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, де зазначено: п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 10.2 - «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає». Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року вказаний вище вирок, щодо [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України в частині додаткового покарання змінено, призначивши його із застосуванням ч.1 ст.69 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами. Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року в частині вирішення цивільних позовів [PERSON] та [PERSON] пред`явленого до [PERSON] - скасовано і призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції. В решті вирок залишено без змін. Скасовуючи вирок в частині вирішення цивільних позовів, суд апеляційної інстанції зазначив, зокрема, що цивільний позов заявлений потерпілою [PERSON] суд задовольнив частково, стягнув з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 15 000 грн., у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди. Проте, суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню фактичних обставин справи, не роз`яснив потерпілій [PERSON] порядку розгляду її цивільного позову та можливості залучення до участі у кримінальному провадженні в якості цивільного відповідача страхової компанії. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з наступного. Як встановлено Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2020 року та ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2021 року, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21099», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] застрахована у АТ «СГ`ТАС» (приватне), про що свідчить поліс № АО/6106028 зі строком дії з 12 вересня 2018 року по 11 вересня 2019 року та лімітом відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров`ю одного потерпілого у розмірі 200 000 грн. та 100 000 грн. на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну. Заперечуючи проти позовних вимог сторона відповідача вказувала на те, що автомобіль було застраховано, а відтак належним відповідачем у справі є страхова компанія, яка за законом має виплатити страхову виплату позивачу в межах лімітів страхового полісу. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Саме на страховика покладається обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди, адже відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд звертає увагу на те, що після залишення судом позовної заяви без руху, а також після відкриття провадження у справі, стороною позивача не було заявлено будь-яких клопотань, передбачених цивільно-процесуальним законом, зокрема, щодо зміни (уточнення) кола відповідачів, або ж зміни (уточнення) предмету чи підстав позову, про що судом було роз`яснено в підготовчому засіданні. В матеріалах справи відсутні докази належного звернення потерпілої із вимогами до страхової компанії та фактично за відсутності відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування даний позов до винуватця ДТП є передчасним, оскільки, останнім була застрахована відповідальність перед третіми особами та звернення потерпілого з вимогами в такий спосіб суперечить меті інституту страхування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц дійшла до висновку про те, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 40, 41 постанови). У даній постанові зазначено також про те, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати, в силу ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем по фактично понесеним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed