Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В своєму позові [PERSON] посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. За цією адресою також зареєстровані її онук, [PERSON], [INFO], який фактично в зазначеному будинку не проживає з 1998 року. На її усні прохання знятися з реєстраційного обліку в належному їй будинку, відповідач у добровільному порядку відмовляється. Такі дії порушують її права як власника вказаного домоволодіння. На даний час у неї виникли перешкоди в оформленні субсидії, оскільки відповідач зареєстрований в належному їй будинку, але фактично в ньому не проживає. Просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати по справі залишити за нею. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, проте направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу за його відсутності. Ст.211 ч.3 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову у продовжує судовий розгляд. Передбачених ч.4 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ст.247 ч.3 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 82 ч. 1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступні обставини: Згідно копій свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 13.01.1989 року та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Довідкою про склад сім'ї №2603 або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області підтверджується, що до складу сім'ї (зареєстрованих) [PERSON], яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] входять: син - [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Актом обстеження житлового приміщення на предмет проживання фізичної особи, складеним 23.11.2018 року комісією в складі: депутата Білоусівської сільської ради Янчак Р.М., спеціаліста з питань соцзахисту населення сільської ради Яковишеної Р.С., в присутності власника будинку [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON] підтверджується, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично за цією адресою не проживає з 1998 року. 23.11.2018 року рішенням виконавчого комітету Білоусівської сільської ради за №117 на звернення позивача щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON] їй було в цьому відмовлено у зв'язку з його відсутністю. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ (надалі - Закон) відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Згідно ст.3 Закону реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст.7 вищезазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Тобто, питання реєстрації місця проживання особи відносяться до категорії понять, які регулюються житловим законодавством. Згідно ст.405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач фактично не проживає в житловому будинку позивача без поважних причин та відсутній в ньому більше одного року. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному позивачу житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідача права на користування житлом. За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому його слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити. Судові витрати, понесені позивачем слід залишити за нею. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1383-1У та

Outcome: approved