Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

В своєму позові [PERSON] посилається на те, що він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Бесарабська, буд. 10 в с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області. На даний час відповідачка зареєстрована як проживаюча в належному йому житловому будинку. Реєстрація відповідачки в даному житловому будинку була здійснена ще попередньою власницею [PERSON] в 2009 році на її прохання, оскільки їй на той момент не було де зареєструватися в іншому місці, а сама реєстрація була необхідна для вирішення певних питань по працевлаштуванню. Вже в момент оформлення договору купівлі продажу будинку, за наслідком якого він став власником, відповідачка відмовлялася знятися із реєстрації, як проживаюча там. Але це питання він мав намір вирішити пізніше, сподіваючись що йому вдасться вмовити її в добровільному порядку. Завідувачем Сокирянського районного сектору Державної міграційної служби йому відмовлено у знятті з реєстрації відповідачки та рекомендовано звернутися з позовом до суду. Посилаючись на ст. 391 ЦК України, просив суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в належному йому житловому будинку №10 по вул. Бесарабська в с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутності. Надав згоду на заочний розгляд справи. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не зявилася, про причини свого незявлення суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Ломачинецька сільська рада Сокирянського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, якою просить розглянути справу без його присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено, що згідно копії договору купівлі продажу житлового будинку від 05.11.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав від 22.11.2012 року № 36367450, [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.Бесарабська, 10 в с.Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області. З виданої виконавчим комітетом Ломачинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області довідки №564 від 01.06.2016 року встановлено, що в житловому будинку с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області по вул. Бесарабська, 10, який належить [PERSON], дійсно зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Із складеного сільським головою с. Ломачинці Сокирянського району Чернівецької області [PERSON] акту обстеження на предмет проживання фізичної особи в житловому будинку від 01.06.2016 року встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована в [INFO] з 22.10.2009 року, однак ніколи за адресою не проживала та на даний час фактично не проживає. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 ЦК України власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ГУ відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІУ визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи: - заява особи або її законного представника; - судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголення її померлою; - свідоцтво про смерть; - паспорт або паспортний документ, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інші документів, які свідчать про припинення: - підстав для перебування на території України іноземців або осіб без громадянства; - підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; - підстав для користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо усунення позивачу перешкод у здійсненні ним права власності належним йому житловим будинком шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим будинком, застосовуючи відповідно до положень ст.8 ЦК України аналогію закону. Судом не вирішується питання щодо судових витрат по справі, оскільки позивач не бажає їх стягнення з відповідача. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 4, 8, 15, 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved