Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

В позовній заяві позивач зазначає, що 14.12.2007року уклав кредитний договір № 700002422 з [PERSON] і надав останньому кредит в сумі 16201,62дол.США. [PERSON] умови договору по поверненню кредиту не виконував і станом на 16.07.2014р. має прострочену заборгованість за кредитом 15469, 69дол.США (за курсом НБУ складає 181274.94грн.); за відсотками -6927.40дол.США (81175,77грн.); пеня - 320759,92дол.США (3758687,84грн.), з врахуванням ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, в межах позовної давності розмір неустойки становить - 81749,38 дол. США (957945,12 грн.). В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 14.12.2007року позивач уклав договір поруки № 700002422-П з [PERSON]. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість - 1220395,83грн., а саме: за кредитом - 181274,94грн.; по відсотках - 81175,77грн.; пеня - 957945,12грн.. Крім того, просить стягнути 3654грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, з наведених у заяві підстав, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач в черговий раз в судове засідання не з'явилась посилаючись на зайнятість у виборчій компанії, про те доказами відсутність не підтвердила, і тому, суд визнає її неявку без поважних причин, справу розглядає у її відсутність на підставі ст. 224 ЦПК України, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Третя особа [PERSON] вимоги не визнає, посилаючись на те, що борг уже з нього знято за рішенням суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 1950 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 553 ч. 1 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом ст.559 ч. 4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем було укладено договір поруки № 700002422-П від 14.12.2007року, яким остання поручалась за виконання умов кредитного договору № 700002422 від 14.12.2007р. між позивачем і [PERSON] на 16201, 62дол.США, з поверненням кредиту [PERSON] у строк, згідно графіку, до 15.12.2014року. В п. 3.1. договору поруки передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя перед банком. 17.12.2008року Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ФІНАНСОВИЙ СОЮЗ» прийнято рішення про стягнення з [PERSON] 98147,54грн. -суми боргу по кредитному договору № 700002422 від 14.12.2007р. з підстав, несвоєчасного повернення кредиту. Вимоги до поручителя [PERSON] не заявлялись і про прийняте рішення не повідомлялось. Отже, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання 17.12.2008року, при цьому, вимогу про дострокове повернення кредиту направив боржнику [PERSON] і поручителю [PERSON] лише один раз, -22.07.14року (вих. № 64951-102 б/б) а з позовними вимогами до останньої звернувся 13.08.2014року, при цьому, сума стягнення з неї становить 1220395грн.83коп., при тому, що з боржника в 2008році сума стягнення складає 98147,54грн. і після 2008року сума стягнення з боржника не змінювалася і вимоги до нього не заявлялись, згідно розрахунку суми боргу, доданого до позовної заяви, останній платіж боржник вчинив 15.10.2012року. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач вимоги не довів і тому, в позові до поручителя [PERSON] йому слід відмовити.

Outcome: dismissed