Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з вищеозначеним позовом і вимоги мотивує тим, що 21.04.2008 року між ним і [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 2051, за умовами якого йому надано кредит у сумі 275000,00 грн. на придбання квартири зі сплатою 15 % річних на умовах та в строки визначені договором. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором з відповідачкою [PERSON] 21.04.2008 року було укладено договір поруки № 2051. 27.03.2012 року рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми з [PERSON] була стягнута заборгованість за договором про іпотечний кредит в сумі 266896 грн. 98 коп. В ході виконавчого провадження частина заборгованості була погашена. Позичальник [PERSON] втратив можливість сплачувати борг по кредиту. Відповідно до 1.1. та п.2.1. договору поруки у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором згідно з умовами договору про іпотечний кредит. 19.07.2013 року було направлено лист-повідомлення поручителю [PERSON] про погашення боргу по кредиту в семиденний термін, яке остання отримала. Оскільки відповідач свої зобов'язання по Кредитному договору не виконала і станом на 14.08.2013 р. заборгованість складала: за кредитом - 90925,24 грн., за відсотками - 5906,88 грн., пеня за простроченим кредитом - 25517,83 грн., пеня за простроченими відсотками - 11406,35 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. в розмірі 133998,37 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441 грн. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до неї з позовом більш ніж через три роки після порушення третьою особою зобов'язання за договором іпотечного кредиту, яке сталося 26.04.2010 р. Згідно п. 4.2 договору поруки - порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4 договору не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 5.4 договору поруки строк позовної давності збільшений до трьох років. Вважає п. 4.2. договору поруки недійсним, оскільки ст. 559 ЦК України, не встановлена можливість зміни строків припинення договору поруки. Просить суд визнати п. 4.2. договору поруки № 2051 від 21.04.2008 р., укладеного між нею [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» недійсним, а судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» Міхнова О.В. позовні вимоги з наведених підстав за первісним позовом підтримала і просила задовольнити в повному обсязі. Зустрічний позов не визнала, вважає, його необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Суду зазначила, що укладений між сторонами спору договір поруки № 2051 відповідає нормам чинного законодавства, оскільки згідно ст. 259 ЦК України передбачено збільшення позовної давності встановленої законом за домовленістю сторін. У п. 5.4. договору поруки сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до 3 років для всіх грошових зобов'язань поручителя, що передбачені умовами кредитного договору та цього Договору. Банк звернувся до відповідачки в межах строку позовної давності, оскільки відповідно до п. 4.1. договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором. А згідно Договору про іпотечний кредит зобов'язання боржника припиняється 21.04.2028 року. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] первісний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки він заявлений за межами трирічного строку позовної давності. Зустрічний позов підтримала і просила задовольнити - визнати п. 4.2. договору поруки № 2051 від 21.04.2008 р. недійсним, оскільки ст. 559 ЦК України, не встановлена можливість зміни строків припинення договору поруки. Третя особа - [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши сторони, представника від подача за первісним позовом, дослідивши докази по справі, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Судом було встановлено, що відповідно до укладеного Договору про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. [PERSON] було надано кредит у сумі 275000,00 грн., зі сплатою 15 % річних, строком на 20 років, з терміном остаточного погашення не пізніше 21.04.2008 року на придбання квартири за договором купівлі-продажу від 15.04.2008 р., розташованої за адресою: [ADDRESS], яка є предметом іпотеки (а. с. 6 - 11). В забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язання між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] був укладений Договір поруки № 2051 від 21.04.2008 р., за умовами якого відповідачка взяла обов'язок перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язання за Договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р.(а.с. 12 - 13). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов'язання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, встановлених договором. Боржник [PERSON] порушив свої зобов'язання за укладеним ним Договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. і рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.03.2012 р., яке набрало законної сили, задоволено позов АТ «Ощадбанк» в особі філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Ощадбанк» в особі філії Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 року в сумі 266896 грн. 98 коп.(а.с. 16). На виконання вищевказаного рішення суду постановою від 26.04.2012 р. державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження (а.с. 17). Згідно Протоколу № 19-0160/12/1 проведення аукціону/прилюдних торгів, затвердженого 18.03.2013 р. предмет іпотеки за Договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] продана за 212368 грн. (а.с. 72). З Довідки по договору про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. № 26-12/61 від 23.01.2014 р. наданої ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сумського обласного управління вбачається, що кошти від реалізації нерухомого майна (предмету іпотеки) надійшли в банк 24.05.2013 р. в сумі 172937,46 коп. та були розподілені наступним чином : основний борг - 141574,84 грн., відсотки - 31362 грн. Станом на 21.01.2014 р. заборгованість яка залишилась непогашеною становить 99866,40 грн.,в т.ч.: по кредиту - 90925,24 грн., по відсоткам - 5906,88 грн., пеня - 3034,28 грн. (а.с. 73). Тобто зобов'язання за Договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. боржником та поручителем в повному обсязі не виконано. Звертаючись до суду з зустрічним позовом [PERSON] просить визнати недійсним п. 4.2. договору поруки, оскільки ст. 559 ЦК України, не встановлена можливість зміни строків припинення договору поруки. Позовні вимоги за зустрічним позовом суд вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Укладаючи Договір поруки № 2051 від 21.04.2008 р. в забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язання боржником [PERSON] за Договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. відповідач [PERSON], ВАТ «Державний ощадний банк України» та третя особа [PERSON] досягли згоди, що: порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором (п.4.1.); порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4. цього Договору, не пред'явить вимоги до поручителя (п.4.2.); У розілі 5 договору - судове застереження, а саме в п. 5.4.визначено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 Цивільного кодексу України до 3 років для всіх грошових зобов'язань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами кредитного договору та цього договору (а.с. 12 - 13). Тобто, у укладеному Договорі поруки № 2051 від 21.04.2008 р. сторони, установили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років не пред'явить вимоги до поручителя, тобто установили строк її припинення. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином відсутні правові підстави для визнання п. 4.2. договору поруки № 2051 від 21.04.2008 р. недійсним, а тому позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити. Судом встановлено, що зобов'язання за Договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. боржником та поручителем в повному обсязі не виконано. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.1. Договору поруки № 2051 від 21.04.2008 року встановлена солідарна відповідальність поручителя. З Свідоцтва про зміну імені від 02.04.2013 р. вбачається, що відповідач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 39). Тому, відповідач [PERSON] повинна нести солідарну відповідальність перед позивачем за неналежне виконання умов Договору про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. боржником [PERSON] 04.07.2013 р. позивач направив поручителю [PERSON] повідомлення № 12-17/173 про необхідність виконання зобов'язання за боржника перед кредитором - у 7 - денний строк, від дня отримання повідомлення, погасити залишок заборгованості за кредитом перед банком в сумі 99867,31 грн. Відповідач повідомлення отримала, проте залишила без реагування (а.с. 14 -15). Згідно позовної заяви та наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. (а.с. 18 - 20) станом на 14.08.2013 р. заборгованість складала: за кредитом - 90925,24 грн., за відсотками - 5906,88 грн., пеня за простроченим кредитом - 25517,83 грн., пеня за простроченими відсотками - 11406,35 грн.. а всього 133998,37 грн. Проте з наданої позивачем Довідки №26-12/61 від 23.01.2014 р. заборгованість яка залишилась непогашеною по договору про іпотечний кредит № 2051 від 21.04.2008 р. станом на 21.01.2014 р. становить 99866,40 грн., в т.ч.: по кредиту - 90925,24 грн., по відсоткам - 5906,88 грн., пеня - 3034,28 грн. (а.с. 73). Таким чином позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають частковому задоволенню з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про іпотечний кредит №2051 від 21.04.2008 року у розмірі 99 866,40 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 998,66 грн.

Outcome: partial