Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди. Рішенням суду від 25.04.2018 року позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування шкоди 3 519,72 грн. та судові витрати по сплаті судового збору 640, 00 грн. Представник відповідача Семашко Дмитро Миколайович подав заяву про ухвалення додаткового рішення в якій просив суд стягнути з позивачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 7 730, 62 грн. судові витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2018 року в задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - Семашко Д.М. відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Представник позивача [PERSON] просив відмовити у задоволенні заяви. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вирішуючи заяву по суті, суд вказує на таке. Як вбачається з мотивувальної частини рішення суду від 25.04.2018 року, позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. на відшкодування шкоди, питання щодо розподілу судових витрат вирішено частково. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для відшкодування понесених судових витрат відповідачці у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, суд виходить з наступного. За змістом п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статі 30 Закону України «Про адвокатуру» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 08 червня 2017 року між адвокатом Семашко Дмитром Миколайовичем, з однієї сторони, і [PERSON] з другої сторони, укладено договір про надання правової допомоги адвоката. Відповідно до п. 4.1. для початку виконання робіт Замовник сплачує адвокату аванс у розмірі 1500 грн. Крім того, 15.01.2018 року між адвокатом Семашко Дмитром Миколайовичем, з однієї сторони, і [PERSON] з другої сторони, укладено додатковий договір № 1 до договору про надання юридичних послуг адвокатом від 08.06.2017 року. Відповідно до додатковий договір № 1 до договору про надання юридичних послуг адвокатом від 08.06.2017 року, сторони домовились, що п.п. 4.1. п. 4 «Винагорода та оплата витрат» наступним: вартість представництва інтересів у суді першої інстанції, за одне судове засідання становить 600,00 грн.; вартість складання процесуальних документів у суді першої інстанції становить від 300, 00 грн.; вартість складання процесуальних документів у суді апеляційної та касаційної інстанції становить від 500, 00 грн.; вартість однієї години роботи становить 600, 00 грн. Представником відповідача Семашко Д.М. заявлено розмір витрат відповідача на правничу допомогу у розмірі 7 730, 62 грн. пропорційно задоволеним поховним вимогам та підтверджено його розрахунком. Так адвокатом Семашко Д.М. надано [PERSON] наступну правову допомогу: Надання консультації; ознайомлення з позовом; підготовка та складання адвокатських запитів; підготовка, аналіз чинного законодавства, складання заперечення; підготовка та складання клопотання про витребування доказів та залучення третьої особи; участь у судових засіданнях 18.09.202017 року; 12.10.2017 року; 13.11.2017 року; 14.02.2018 року; 26.03.2018 року та 25.04.2018 року; підготовка, складання та подання відзиву до суду. Всього відповідачем було сплачено 8300,00 грн. Як вбачається з Актів про надання послуг від [PERSON] прийняв зазначену вище правову допомогу. Відповідно до квитанцій [PERSON] оплати надану правову допомогу у розмірі 8300,00 грн. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та субєкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими субєктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз'яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обовязки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обовязку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Враховуючи встановлені обставини, в межах наданих доказів, суд вважає, що сторона відповідача належними доказами довела витрати [PERSON] на правничу допомогу у розмірі 8300, 00 грн. такі витрати є співмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому такі витрати пропорційно до відмовленої частини вимог підлягають до стягнення з позивачів [PERSON] та [PERSON] у сумі 7 730, 62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved