Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

В провадженні судді перебуває вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті у сумі 210 827,00 гривень (двісті десять тисяч вісім сімсот двадцять сім гривень 00 копійок), а Позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 13\~грудня 2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15,00% річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п.\~1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Для забезпечення виконання зобовязань Відповідача-1 за Договором про надання споживчого кредиту №11095331000 від 14 грудня 2006 року було укладено Договір поруки між АТ «УкрСиббанк» (Позивач) та [PERSON] (ВІдповідач-2) за №11095331000-11 від 14 грудня 2006 року; Договір поруки між АТ «УкрСиббанк» (Позивач) та [PERSON] (ВідповІдач - 3) за №11095331000-П/2 від 14 грудня 2006 року. Станом на 27.01.2014 року заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 171 727,55 з яких: 160 629,78 гривень - заборгованість за простроченим кредитом; 7 838,55 гривень - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 2 028,11 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 1 231,11 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. У звязку з викладеним, позивач звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 171727,55 грн. В судовому засіданні представник відповідача-1 позов не визнала та показала, що її довіритель дійсно оформлювала кредит у банку позивача. В минулому, на момент подачі позову, у 2014 році, за кредитом дійсно була заборгованість, але ще на 2016 рік вона повністю погашена. Відповідач здійснює регулярні платежі щодо сплати поточних платежів за кредитом за графіком, простроченої заборгованості не має. Копії документів щодо сплати додає. У 2016 році вона досягла в судовому засіданні усної домовленості з відповідачем, згідно з якою вона сплачує понесені позивачем за позовом судові витрати судовий збір а позивач відмовляється від позову. Вона сплатила судовий збір, квитанція про що є в матеріалах справи, але позивач від позову не відмовився. Вона неодноразово через представника зверталася до позивача з приводу надання їй інформації щодо заборгованості за кредитом, але останній відмовляв їй, докази про що надаються. Відповідач працевлаштований по за межами України, тому особисто звернутися до позивача чи зявитися до суду не може. Просила у позові відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є родичем відповідачки [PERSON] [PERSON] зараз працює за кордоном, передає їй кошти для сплати заборгованості, а вона сплачує за неї. Вона двічі зверталася до банку з приводу питань, повязаних з кредитом, але чіткої відповіді не отримала. Заборгованості за кредитом на даний час немає. Судовий збір вона сплачувала двічі. Крім того, в ході розгляду справи представником відповідача до матеріалів справи додавалися, а судом долучалися, копії документів (квитанцій) щодо сплат за кредитом, сплати судового збору, відповіді банку на звернення представника відповідача з приводу заборгованості за кредитом. Представник позивача в судові засідання не зявився. Неодноразово надавав заяви про розгляд справи за його відсутності. Правом на надання заяв по суті спору, надання доказів, тощо, не скористався. Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суду не повідомили. Про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та свідка, дослідивши документи та матеріали, що маються у справі, доходить наступних висновків. Як видно з матеріалів та не оспорюється сторонами, між відповідачем-1 та позивачем 14.12.2006 року дійсно було укладено договір про надання споживчого кредиту (т.1, а.с.6-11). Строк дії договору до 13.12.2027 року, тобто на даний час не сплинув. Також сторонами не оспорюється, що на момент звернення позивача з позовом до суду дійсно існувала прострочена заборгованість за кредитом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При цьому, суд доходить до висновку, що позивач належним чином не довів наявність заборгованості за кредитом на даний момент, і, отже, його позовні вимоги, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином в судовому засіданні не доведені, а тому позов задоволенню не підлягає. Так, як показав представник відповідача-1, [PERSON] після подання позову до суду регулярно сплачувала грошові кошти за кредитом на погашення тіла кредиту, відсотків та штрафних санкцій, на підтвердження чого надала суду копії платіжних документів (квитанцій) (т.2, а.с.7-12, 41а-42, 58-66, 110-115, 124, 180-181, 183-186). На підтвердження існування домовленості зпозивачем, згідно з якою відповідач-1 сплачує понесені відповідачем за позовом судові витрати судовий збір а відповідач відмовляється від позову надано заяву (т.2. а.с.182)та сплачено судовий збір, (т.2, а.с.185). Отже, на підставі викладеного суд доходить до висновку, що відповідач-1 здійснював погашення заборгованості за кредитом, а позивач приймав виконання шляхом прийняття від відповідача коштів. Позивач також визнає факт погашення відповідачем заборгованості, у звязку з чим в ході розгляду справи зменшував розмір позовних вимог ( т.1, а.с.105). Вказане вбачається також з наданих позивачем в ході розгляду справи виписок за кредитним договором ( т.1, а.с.210 зворот - 216), де вказані регулярні платежі відповідача за кредитним договором після звернення позивача до суду. Більш того, з тих же записів вбачається, що позивачем не тільки погашено заборгованість, але й здійснено переплату, про що прямо зазначається у виписках самого позивача («погашення за рахунок переплати заборгованості згідно кредитної угоди», «зарахування надлишку коштів», тощо - т.1, а.с.213 зворот - 216). Згідно останньої наданої позивачем довідки про заборгованість за кредитним договором станом на 01.09.2016 року (т.2, а.с.28-35), прострочена заборгованість за кредитом відсутня (в графі «Залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом» станом на 31.08.2016 року зазначено 0.00 грн, т.2, а.с.34). Інші докази наявності боргу за кредитом позивач з вказаного періоду не надавав, тобто своїм правом на подання доказів не скористався. Відповідач (представник) клопотання про витребування вказаних доказів перед судом не ставила. Самостійне збирання доказів судом заборонено згідно ч.7 ст.81 ЦПК України. Таким чином, суд доходить до висновку про те, що позивачем у справі не доведено належним чином в порядку ст.81 ЦПК України порушення його прав та наявність заборгованості за кредитом, у звязку з чим позов задоволенню не підлягає. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed