Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

В серпні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області в якому просять суд визнати за ними право спільної сумісної власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], якою вони добровільно заволоділи з жовтня 1996 року та яка є суміжною з її квартирою № 4, яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позивачі надали суду письмові заяву про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, Ізюмська міська рада Харківської області, в судове засідання не зявилась, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе розглянути справу без неявившихся сторін на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 014919, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Ізюм 23 квітня 1993 року [PERSON] має право зайняття житлового приміщення житловою площею 11,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. ( а.с.16). Згідно копії витягу з протоколу № 1 від 21 жовтня 1996 року засідання адміністрації профкому вузлової лікарні ст. Ізюм та сумісної постанови керівництва Харківського регіонального представництва і президіуму теркому профсоюзу № 21 від 14 жовтня 1996 року вільну кімнату № 3 розміром 11,5 кв.м. в будинку № 13 по вул. Залізничній, ст. Ізюм виділено в доповнення до займаної житлової площі, жильцу квартири № 4 цього ж будинку , відповідно до п.67 Правил лаборанту [PERSON] ( а.с.17,18). [PERSON] 24 травня 1996 року уклала шлюб з [PERSON], який було розірвано 19 березня 2003 року та їй залишено прізвище [PERSON] ( а.с.13, 14). На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого комунальним житловим ремонтно експлуатаційним підприємством -1 від 05 січня 2016 року, позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] ( а.с.21). Із копії довідки комунального житлового ремонтно експлуатаційного підприємства 1, виданої 04.01.2015р., вбачається, що позивачі займають суміжну квартиру № 2, житловою площею 13,4 кв.м. ( а.с.15). Протоколом № 1 від 21 грудня 2015 року спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Державного закладу « Вузлова лікарня» ст. Ізюм СТГО «Південна залізниця», внесено зміни до протоколу від 21.10.1996 року № 1 засідання адміністрації та профкому лікарні ст. Ізюм, а саме: слова « кімнату № 3» замінено словами « кімната № 2» та визнано, що в спільній постанові № 21 від 14 жовтня 1996 року керівництва Харківського регіонального представництва та президії теркома профспілки йдеться про квартиру № 2 , як про ту, що виділена [PERSON] ( 19-20,26). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. ( ст. 328 ЦК україни). Відповідно до\~частини першої статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року суд при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Оскільки позивачі з жовтня 1996 року та по день розгляду справи проживають в спірній квартирі, добросовісно та безперервно користуються даним нерухомим майном, відкрито користуються квартирою, доглядають та утримують її, їх позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved