Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

В серпні 2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 65 041 грн. 39 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 9817 грн. 03 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 51650 грн. 96 коп., штрафу 500 грн. (фіксована частина), та штрафу 3073 грн. 40 коп. (процентна складова). Свої позовні вимоги мотивував тим, що 04 січня 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, в наслідок чого і виникла заборгованості за кредитом. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 04 січня 2006 року в розмірі 27487 грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 274 грн. 86 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням [PERSON] звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. В своїй апеляційній скарзі [PERSON] звертає увагу суду, що постановою Господарського суду Чернігівської області від 15 липня 2008 року його було визнано банкрутом з наслідками, передбаченим ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тобто із дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобовязань банкрута вважається таким, що настав, припиняється нарахування неустойки, процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута. Крім того, апелянт не погоджується з сумою заборгованості, стягнутої на користь Банку. Зазначає, що позивач має право на стягнення лише відсотків за користування отриманими в кредит грошовими коштами (суму самого тіла кредиту, яка залишилась у розмірі 9817 грн. 03 коп., стягнуто за судовим наказом Новозаводського районного суду м.Чернігова від 30 квітня 2008 року), в межах строку позовної давності (3 роки). Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума заборгованості за кредитом вже була стягнена відповідно до судового наказу, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише сума заборгованості по процентам в межах строку позовної давності 27487 грн. 68 коп. Однак, з таким висновком не може повністю погодитись колегія суддів апеляційного суду. Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, що 04 січня 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-17). Відповідно до п.6.5. Умов надання банківських послуг клієнт зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплачувати Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Вбачається, що 30 квітня 2008 року Новозаводським районним судом м.Чернігова було видано судовий наказ, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» борг за договором кредиту у сумі 13046 грн. 41 коп., з яких: 9817 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом, 3229 грн. 38 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 80 грн. 23 коп. судові витрати (а.с.38). На час розгляду справи в суді судовий наказ не скасовано, сума боргу відповідачем не погашена. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 січня 2006 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 65041 грн. 39 коп. Дана заборгованість складається з заборгованості за кредитом в сумі 9817 грн. 03 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 51650 грн. 96 коп., штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 3073 грн. 40 коп. (а.с.6-10). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно положень ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану суму кредиту, відповідач отримав позику, використавши її за призначенням, але зобовязання щодо повернення кредиту належним чином не виконував, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. У відповідності до вимог ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З заяви [PERSON] на отримання кредиту вбачається, що він звертався до банку як фізична особа [PERSON], а не як приватний підприємець, тому доводи апеляційної скарги про відсутність боргів перед позивачем внаслідок банкрутства ФОП є безпідставними та надуманими. Проте, дослідивши матеріали справи, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно невідповідності розміру заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Вбачається, що Банк звернувся до суду 07 серпня 2015 року, з відповідача на користь позивача судовим наказом від 30 квітня 2008 року стягнуто 9817 грн. 03 коп. заборгованість за кредитом, 3229 грн. 38 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом та судові витрати. Враховуючи викладене, строки передбачені законом та умови договору, зокрема щодо розміру процентів при простроченні платежів, визначеного встановленими тарифами та умовами і правилами надання банківських послуг у розмірі 72%,, колегія суддів вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками, починаючи з серпня 2012 року в сумі: 51650 грн. 96 коп. 31349 грн. 35 коп. = 20301 грн. 61 коп. У звязку зі зміною рішення суду першої інстанції з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відшкодувати судовий збір у розмірі 203 грн. 01 коп. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції. Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 186 грн. 02 коп. за розгляд апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial