Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

В Придніпровський райсуд м. Черкаси звернулась [PERSON], з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON], [PERSON], в якому просила розірвати договір довічного від 27 жовтня 2012 року, в частині укладення між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивувала тим , що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6455 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. 06.10.2012 року вона подарувала 1/2 частину квартири своєму синові, [PERSON], що підтверджується договором дарування, посвідченого Другою черкаською державною нотаріальною конторою. 27 жовтня 2012 року між нею та [PERSON], [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до умов договору вона передала у власність [PERSON] та [PERSON] належну їй на праві власності 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], тобто по 1/4 частини квартири кожному, а [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися довічно повністю утримувати її, забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, утримувати квартиру в належному стані, в разі смерті поховати її. Щомісячна вартість матеріального забезпечення становить 500,00 грн. Але протягом останніх 5 місяців [PERSON] свої зобов'язання не виконує, не доглядає, взагалі не цікавиться станом здоров'я [PERSON]. Оскільки, [PERSON] порушив умови договору та не виконує взяті на себе зобов'язання, тому на її думку договір довічного утримання підлягає до розірванню. В судовому засіданні представник позивачки, який також є представником третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених у заяві, просив задовольнити позов. Крім того пояснив, що [PERSON] також звернувся до суду з аналогічним позовом до [PERSON]М про розірвання цього ж Договору., який розглядається судом в іншому провадженні. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявився. Був належним чином повідомлений. Причину неявки суду не повідомив. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] з літа 2015 року свої обовязки за договором довічного утримання не виконує, допомоги позивачці не надає. [PERSON] повернув цей договір і сказав їй, що він згідно цього договору робити нічого не буде Проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно. Статтею 755 ЦК України встановлено, що однією із підстав розірвання договору довічного утримання за рішенням суду є на вимогу відчужувана або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати ного повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) допий відчужуюча, не підлягають поверненню. Судом достовірно встановлено, це обєктивно підтверджується матеріалами цивільної справи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 6455 від 20.04.1994 року [PERSON] була власником квартири за адресою: [ADDRESS]. 06.10.2012 року вона подарувала 1/2 частину квартири своєму синові, [PERSON], що підтверджується договором дарування, посвідченого Другою черкаською державною нотаріальною конторою. 27.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] був укладений договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до умов договору [PERSON] передала у власність [PERSON] та [PERSON] належну їй на праві власності 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], тобто по 1/4 частини квартири кожному, а [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися довічно повністю утримувати її, забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, утримувати квартиру в належному стані, в разі смерті поховати її. Щомісячна вартість матеріального забезпечення становить 500,00 грн. Проте протягом останніх 5 місяців [PERSON] свої зобов'язання не виконує, не доглядає, взагалі не цікавиться станом здоров'я [PERSON], порушуючи свої зобовязання за Договором, що повністю підтверджується поясненнями представника позивача та третьої особи [PERSON] Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позову про розірвання договору довічного утримання між [PERSON] та [PERSON] , тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved