Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

в серпні 2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди, при цьому пояснивши наступне. 12.12.2012 р. о 15 год. 30 хв. відповідач в місті Києва по вул. Саперно-Слобідській керуючи транспортним засобом марки «Фіат», д.н.з. [NUMBER], під час вибору безпечної дистанції не врахував дорожньої обстав ноки і не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження наведених транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2013р. по справі № 752/173/13-п встановлено, що вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху. Разом з цим відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження від 21.12.2012р. за № 229 в результаті пошкодження транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] позивачу було завдано матеріальну шкоду на суму 44657,62 грн. Враховуючи наведене позивач звернувся 25.02.2013р. із заявою про виплату страхового відшкодування за завдані збитки до ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія», яка згідно полісу №АВ/3287814 застрахувала цивільну-правову відповідальність відповідача за шкоду завдану ним під час керування транспортним засобом марки «Фіат», д.н.з. [NUMBER]. Проте ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» листом від 23.04.2013р. (вих. 2413) проінформувала позивача про те, що відповідач не повідомив ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» як страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду від 12.12.2012 р. та у зв'язку з цим в ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» відсутній обов'язок здійснювати за полісом №АВ/3287814 страхову виплату позивачу. Враховуючи наведене відшкодувати завдану шкоду в повному об'ємі має відповідач. Крім того позивач зазначила, що їй було завдано моральної шкоди та душевних страждань в наслідок пошкодження належного їй транспортного засобу марки «Рено», д.н.з. [NUMBER]. На підставі вищевикладеного позивач просила стягнути на її користь з відповідача на відшкодування матеріальних збитків в розмірі 44657,62 грн., збитків із оцінкою пошкодженого транспортного засобу в розмірі 780,0 грн., моральну шкоду в розмірі 15000,0 грн., витрати на юридичну допомогу в розмірі 2500,0 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, повідомлений про дату та час судового розгляду у порядку ст.74ЦПК України, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки не повідомив суд. У зв'язку з вищевикладеним суд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст. 224 ЦПК України та на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Врахувавши зазначені у позові доводи позивача, з'ясувавши обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, які підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] позивач є власником транспортного засобу марки «Рено», д.н.з. [NUMBER]. В свою чергу постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.01.2013р. по справі № 752/173/13-п встановлено, що 12.12.2012 р. о 15 год. 30 хв. відповідач в місті Києва по вул. Саперно-Слобідській керуючи транспортним засобом марки «Фіат», д.н.з. [NUMBER], під час вибору безпечної дистанції не врахував дорожньої обстав ноки і не дотримався безпечної дистанції, чим порушив п.п. 13.1, 2.10 ПДР України, в наслідок чого здійснив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження наведених транспортних засобів. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження від 21.12.2012р. за № 229, складеного суб'єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку завданого позивачу в наслідок пощкодження транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] складає суму розміром 44657,62 грн. Разом з цим згідно квитанції від 25.12.2012р. позивачем здійснено витрати на проведення вищезазначеного автотоварознавчого дослідження у сумі 780,0 грн. за рахунком фактурою від 25.12.2012р. за № 9951343/229. Згідно полісу №АВ/3287814 ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» застрахувала цивільну-правову відповідальність відповідача за шкоду завдану ним під час керування транспортним засобом марки «Фіат», д.н.з. [NUMBER]. При цьому, заявою від 25.02.2013р. позивач до ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» за виплату страхового відшкодування за вищезазначені збитки. Разом з цим, ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» листом від 23.04.2013р. (вих. 2413) проінформувала позивача про те, що відповідач не повідомив ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» як страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду від 12.12.2012 р. та у зв'язку з цим в ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» відсутній обов'язок здійснювати за полісом №АВ/3287814 страхову виплату позивачу. Суд зазначає, що згідно п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 р. за № 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. При цьому в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. роз'яснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Більш того, аналогічний правовий висновок зазначено у розділі «Спори, що виникають із договорів страхування» листа Верховного Суду України «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за 2010 - 2011 рр.» від 01.06.2012р. та постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 р. у справі № 6-1цс10. Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Крім того в матеріалах справи відсутні докази своєчасного повідомлення відповідачем страховика ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» про дорожньо-транспортну пригоду від 12.12.2012р. Згідно вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з цим відповідно до ч. 1 ст. 1166, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність та доведеність обов'язку відповідача відшкодувати позивачу матеріальні збитки в розмірі 44657,62 грн., а також в розмірі 780,0 грн. щодо проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу. Крім того згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Положеннями ч. 1. ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи надані позивачем пояснення щодо розміру і глибини душевних страждань, пережитих нею у зв'язку із пошкодженням відповідачем її транспортного засобу, а також через витрачений час на проведення відновлення автомобіля, фактичну неможливість користуватися ним за призначенням протягом тривалого часу, суд приходить до висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду у сумі 15000,0 грн., що відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3 ЦК України). Також суд зазначає, що згідно Договору на надання комерційних (юридичних) послуг від 22.05.2013р. за № 22/05 та квитанції №7526.311.1 позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 2500,0 грн., які останній має відшкодувати відповідач відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задовольнити позов повністю.

Outcome: approved