Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві ТОВ «Кредитні ініціативи» посилається на наступні обставини: 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» (надалі ТОВ) та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (надалі Банк) було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув усі права вимоги по відступлених кредитних договорах банку з фізичними особами, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. У тому числі, позивач набув право вимоги по кредитному договору №507 від 18.11.2005 року, укладеному між банком і [PERSON] Згідно вказаного договору відповідач позичив у банку суму 60000 грн., однак свої зобовязання по погашенню кредиту виконував неналежно, внаслідок чого станом на 17.08.2015 року має прострочену заборгованість: за кредитом 40596,39 грн.; за відсотками 10299,15 грн. Також, відповідачу нараховано пеню за порушення своїх зобовязань, розмір якої станом на 17.08.2015 року за останній рік складає 16510,16 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 67405,70 грн., яка складається із слідуючого: заборгованість за кредитом 40596,39 грн.; заборгованість за відсотками 10299,15 грн.; пеня 16510,16 грн., а також судові витрати в сумі 654,06 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В поданому до суду 10.10.2016 року письмовому поясненні до позову зазначив наступне: Рішенням Сокирянського районного суду від 05.10.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №507 від 18.11.2005 року, в сумі 61755,84 грн. Дане рішення суду виконувалося [PERSON] протягом 2011-2014 років. П.3.8 кредитного договору передбачені порядок та черговість погашення заборгованості по кредитному договору у випадку наявності заборгованості за кредитом та процентами, зокрема, черговість є такою: 1. Нараховані та несплачені в строк проценти; 2. Нараховані проценти, строк сплати яких ще не сплинув; 3. Прострочена заборгованість за кредитом; 4. Неустойка та збитки, що виплачуються понад неустойку. Так, з наявних в матеріалах справи платіжних доручень та довідки ДКС у Сокирянському району №04-09/1870 від 30.11.2015 року вбачається, що кінцева сума на погашення відсотків, стягнутих за рішенням суду, сплачена аж станом на 25.01.2013 року (02.10.2012 року 900,00 грн., 20.12.2012 року 900,00 грн., 15.01.2013 року 18000,00 грн., 25.01.2013 року 3960,00 грн., з яких 20667,42 грн. повинні бути зараховані на погашення відсотків, 3092,58 грн. в рахунок сплати заборованості за кредитом). В той же день, 25.01.2013 року перераховано 17233,83 грн., отже в рахунок погашення кредиту 25.01.2013 року надійшла сума 20236,41 грн. В подальшому, 29.05.2014 року в рахунок погашення кредиту надійшло 20139,56 грн., а залишок кредиту склав суму 276,02 грн. (40741,89 грн. 20326,41 грн. 20139,46 грн. = 276,02 грн.). Витрати по сплаті судового збору в сумі 737,56 грн. перераховані 20.12.2012 року. В підсумку, залишок непогашеної заборгованості за рішенням суду по справі №2-463/11 складає 622,55 грн., в тому числі 276,02 грн. заборгованість по сплаті відсотків та 346,53 грн. пені. Згідно п.2.3 кредитного договору, комісійна винагорода за обслуговування кредиту встановлюється на рівні 2% річних. 23.09.2008 року між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] був укладений договір про внесення змін №1221 до кредитного договору №507 від 18.11.2005 року, у відповідності до якого змінено п.2.2 та п.6.2 кредитного договору викладено в новій редакції: «2.2. Відсотки за користування кредитом сплачуються Позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 22 % річних». «За несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за надання кредиту та/або плати за кредит, та/або процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник сплачує банку пеню у розмірі 36% від суми простроченого платежу, яка нараховується щоденно». Отже, враховуючи викладене, залишок заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Кредитні ініціативи» станом на 07.10.2016 року складає 34477,59 грн., у тому числі: ●276,02 грн. заборгованість за кредитом; ●23450,77 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; ●99,91 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; ●8477,81 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; ●2173,08 грн. комісія за обслуговування кредиту. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, якою позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 17.12.2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ) та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ відступило ТОВ права вимоги по кредитних договорах, укладених ПАТ з фізичними особами. Відповідно до даного договору покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи суму основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №507 від 18.11.2005 року, що був укладений між ПАТ та фізичною особою [PERSON] Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи». Між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем [PERSON] 18.11.2005 року було укладено договір №507, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 60000 гривень. В п.п.2.4, 7.1 договору зазначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного повернення позичальником кредиту, однак не пізніше 17.11.2010 року. П.2.2 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 18% річних, а п.2.3 кредитного договору передбачено, що комісійна винагорода за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 2% річних. Згідно п.6.2 кредитного договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє в період прострочення, та нараховується щоденно. З визнаних сторонами обставин, які в силу вимог ст.61 ч.1 ЦПК України не підлягають доказуванню, судом встановлено, що Банком виконано свої зобовязання за кредитним договором та кредитні кошти перераховані на відкриті на імя відповідача [PERSON] позичковий рахунок №22036562827387 та поточний рахунок №26204501827387 в банку позивача. Згідно розрахунку, долученого представником позивача до позовної заяви, у звязку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 17.08.2015 року виникла заборгованість у сумі 67405,70 грн., яка складається з наступного: -40596,39 грн. заборгованість за кредитом; -10299,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -16510,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням Сокирянського районного суду від 05.10.2011 року (справа №2-463/11) у звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором №507 від 18.11.2005 року, стягнуто з останнього на користь Банку заборгованість, яка виникла станом на 27.01.2011 року, в загальній сумі 61755,84 грн. Згідно розрахунку ціни позову, вона складається із наступного: заборгованість за кредитом 40741,89 грн.; заборгованість по сплаті відсотків за період з 28.12.2010 року по 27.01.2011 року 1245,70 грн.; заборгованість по сплаті прострочених відсотків -19421,72 грн.; пеня станом на 27.01.2011 року 346,53 грн. З матеріалів вищенаведеної цивільної справи вбачається, що постановою ВП №31730231 головного державного виконавця ВДВС Сокирянського РУЮ від 29.11.2013 року виконавче провадження по виконавчому листу №2-463/11 від 25.11.2011 року закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку зі сплатою боржником платіжними дорученнями №№751, 812 та 896 від 05.12.2012 року та 26.12.2012 року суми заборгованості. Копіями платіжних доручень, наданих ВДВС Сокирянського РУЮ Чернівецької області, підтверджується, що по вищевказаному виконавчому провадженню ВДВС на користь ПАТ «Промінвестбанк» за період з 26.09.2012 року по 26.12.2012 року перераховано суму 61870,85 грн. Довідкою №04-09/1870 від 30.11.2015 року, виданою Управлінням Державної казначейської служби у Сокирянському районі підтверджується, що кошти в сумі 61870,85 грн. в період з 02.10.2012 року по 29.05.2014 року зараховані на рахунок Промінвестбанку. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З визнаних представником позивача обставин встановлено, що з урахуванням сплачених [PERSON] на підставі рішення Сокирянського районного суду від 05.10.2011 року сум кредиту, залишок заборгованості відповідача перед ТОВ «Кредитні ініціативи» станом на 07.10.2016 року становить 34477,59 грн., у тому числі: ●276,02 грн. заборгованість за кредитом; ●23450,77 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; ●99,91 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; ●8477,81 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; ●2173,08 грн. комісія за обслуговування кредиту. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ст.8 ч.1 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Уонституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. За таких обставин, визнання відповідачем позову в зазначеній в позовній заяві сумі суперечить закону, тому суд не прийняв таке повне визнання позовних вимог. 20.08.2015 року за вих. №PD 15/08/32 представником позивача відповідно до умов кредитного договору було направлено відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, однак вона залишена [PERSON] без задоволення. Дані правовідносини виникли між сторонами на підставі вчинення кредитного договору укладеного у письмовій формі відповідно до вимог ст. ст. 1055, 547 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Частиною першою ст. 526 ЦК встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки та відшкодування збитків. Положеннями ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст..ст 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 [PERSON] 71 і не випливає із суті кредитного договору. У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України по справі №6-157цс16 від 25.05.2016 року, який відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України повинен враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норм права, зазначено наступне: виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, а також з урахуванням сум заборгованості, які стягненні з відповідача на користь позивача вищезазначеним судовим рішенням, у відповідносні до письмового пояснення представника позивача [PERSON], розмір дійсної заборгованості становить суму 34477,59 грн., у тому числі: ●276,02 грн. заборгованість за кредитом; ●23450,77 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; ●99,91 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; ●8477,81 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; ●2173,08 грн. комісія за обслуговування кредиту. Відповідно, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в цій частині та необгрунтованість таких вимог позивача в іншій частині, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин та враховуючи роз`яснення, викладені в п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких пропорційність присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша ст. 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 344,06 грн. На підставі ст.ст.514, 525 ч.1, 526, 530 ч.1, 536, 546, 547, 549, 551, 599, 631 ч.ч.1.4, 611, 1054 ч.ч1,2, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial