Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

В позові [PERSON] зазначив, що 13 жовтня 2008 року його батько [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №486, в якому заповідав все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на те, на що він за законом матиме право, позивачу. 26 листопада 2015 року [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина. Крім позивача, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] також є його дружина - [PERSON], син - [PERSON] та донька - [PERSON]. У встановлений законом строк позивач звернувся до Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Василівського районного нотаріального округу Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька та була заведена спадкова справа. Спадкоємці за законом після смерті [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. До складу спадкового майна [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 2,80 га., кадастровий номер 2320986600:02:017:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, нормативна грошова оцінка якої становить 95337,87 гривень. Серед документів батька позивач знайшов тільки копію державного акту про право приватної власності на землю серії П-ЗП № 055461 від 10 вересня 2001 року. Відділ Держгеокадастру у Василівському районі Запорізької області підтвердив право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку та надав завірену копію державного акту про право приватної власності на землю серії П-ЗП № 055461 від 10 вересня 2001 року, зареєстрованого за № 1502. Василівська районна державна адміністрація Запорізької області надала архівний витяг з розпорядження від 02 серпня 2001 року за № 64, про виділення в натурі [PERSON]А земельної ділянки по колишньому КСП ім. Шевченко на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області.. Відповідно до постанови від 25 вересня 2018 року за вих. № 546/02-31, Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно через те, що у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 2,80 га., кадастровий номер 2320986600:02:017:0043, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - [PERSON], який помер 26 листопада 2015 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявились, проте надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримують позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, проте до суду надійшла заява від представника відповідача з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, проте до суду надійшли заява від них з проханням розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявилась, проте до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу (частина 4). Відповідно до ст.. 206 ЦПК України, позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві (частина\~1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 26 листопада 2015 року помер [PERSON] (а.с.9). Той факт, що позивач є сином померлого підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], в якому в графі «батько» записаний [PERSON] (а.с.7). Згідно заповіту від 13 жовтня 2008 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області [PERSON], який міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] все належне йому майно заповів позивачу [PERSON] Згідно напису секретаря виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області від 25 березня 2016 року, заповіт не змінено та не скасовано (а.с.8). Відповідно до повідомлення відділу у Василівському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області №0-8-0.28-1231/0/102-18 від 16 жовтня 2018 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,8000 га. на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №055461, зареєстрованого за №1502 від 10 вересня 2001 року на підставі розпорядження голови Василівської районної ради №64 від 02 серпня 2001 року, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району (а.с.11). Згідно державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі розпорядження голови Василівської районної ради народних депутатів від 02 серпня 2001 року №64 (а.с.14) було передано у приватну власність земельна ділянка площею 2,80 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.12). Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2304767672018 від 25 жовтня 2018 року, земельна ділянка кадастровий номер 2320986600:02:017:0043, розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстрована на праві приватної власності за померлим [PERSON] (а.с.15-17). Постановою державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії №546/02-31 від 26 вересня 2018 року було відмовлено позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] у звязку з тим, що [PERSON] не надав оригінал державного акту на земельну ділянку (а.с.18). Згідно матеріалів спадкової справи №59/2016, заведеної Дніпрордненською державною нотаріальною конторою Запорізької області, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся позивач [PERSON], із заявами про відмову від спадщини відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до\~ст.328\~ЦК України,\~право власності\~набувається на\~підставах,\~які не\~заборонені законом. Відповідно до ст.. 392 ЦК України, власник майна\~може пред'явити\~позов про\~визнання його\~права власності,\~якщо це\~право оспорюється\~або не\~визнається іншою\~особою,\~а також\~у разі\~втрати ним\~документа,\~який засвідчує\~його право\~власності. Відповідно до ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем усього майна після [PERSON]., належним чином прийняв спадщину, але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку, позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса, враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved