Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом за позовом [PERSON] до Вільненської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявленого позову, позивач посилався на те, що 27 лютого 2012 року помер її брат [PERSON], спадкоємцем якого є вона. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]І Однак нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з тим, що померлий після придбання у власність земельної ділянки не зареєструвавши права власності на земельну ділянку, площею 0,24 га розташовану в с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області по вул.Калініченко, 94. Тому позивач вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду, відповідно до вимог ст..ст. 169, 224 ЦПК України встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Судом по справі встановлено факт, що 27 лютого 2012 року помер рідний брат позивача [PERSON], про зроблено відповідний актовий запис № 9 від 05 березня 2012 року. Відповідно до ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З копії спадкової справи № 48/2012, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом, який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини є позивач. Інший спадкоємець, а саме спадкоємець першої черги мати спадкодавця [PERSON] у встановлений законом строк звернулася з заявою про відмову від прийняття спадщини.. 29 серпня 2016 року позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, вул..Калініченко, 94, розташований на земельній ділянці, площею 0,24 га. Як вбачається, з договору купівлі-продажу від 01 серпня 2002 року, укладеного між [PERSON], як продавцем та [PERSON], як покупцем, [PERSON] придбав за 2495 гривень земельну ділянку площею 0,24 га розташовану в с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області по вул.Калініченко, 94. Договір купівлі продажу нотаріально посвідчений. 29 серпня 2016 року постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з тим, що померлий [PERSON], уклавши договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки за адресою: с.Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, вул..Калініченко, 94 не зареєстрував право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст.ст. 1217-1218, 1268-1269 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За вимогами ст.ст. 1225, 1299 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. А відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved