Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2020 року позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2021 року заочне рішення від 15 травня 2020 року було скасовано і призначено підготовчий розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2021 року [PERSON] у задоволенні заяви про виклик та допит свідків було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2021 року підготовче засідання по справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у своєму позові та ході судового засідання 16 листопада 2021 року посилався на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2006 року до 01 березня 2011 року. Від сумісного життя вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька знаходиться на утриманні позивача та проживає з ним. З грудня 2018 року відповідач з донькою не проживає, її вихованням та матеріальним забезпеченням не займається, дитину не відвідує, здоров`ям та розвитком доньки не цікавиться, з дитиною не зустрічається. Взимку він проживає за місцем своєї реєстрації у м. Дніпрі, влітку допомагає батькам у селі. Дитина проживає за місцем проживання його батьків у с. Лошкарівка, де навчається в школі, з нею поряд його батьки і дружина. Відповідач має багато кредитних зобов`язань перед банківськими і фінансовими установами, які постійно телефонували йому, оскільки [PERSON] залишала його контакти. З 10 місяців і до 12 років їх спільна дочка проживала з бабою - матір`ю відповідача, яка фактично займалася вихованням дитини, та в якої з відповідачем склалися вкрай напружені стосунки. На теперішній час відповідач не працює, постійних доходів та постійного місця проживання не має, коштів на утримання дочки не надає. У позивача наявні побоювання, що така поведінка матері буде мати негативний вплив на дочку, тому вважає, що з урахуванням поведінки відповідача, буде доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву та ході судового засідання 16 листопада 2021 року, а її представник у ході судового засідання 16 листопада 2021 року, проти задоволення позовних вимог заперечували. Зазначали, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . До початку 2019 року дитина проживала з відповідачем у квартирі, яку для них придбав батько позивача - дід [PERSON] , проте з квартири її виселили, а дитину забрали. На теперішній час дитина проживає з батьками позивача у с. Лошкарівка Нікопольського району Дніпропетровської області. З часу переїзду дитини до с. Лошкарівка і до теперішнього часу вона підтримує з дочкою зв`язок, цікавиться її життям і захопленнями, їй відомо про плани дочки та про коло спілкування. Переважно спілкуються через соціальні мережі, тому що [PERSON] перешкоджає в їх спілкуванні телефоном та особисто, контролює дитину. Його батьки (дід і баба [PERSON] ) також контролюють дочку та обмежують у спілкуванні з відповідачем. Батько дитини навіть змінив номер телефону дочки. Позивач проживає у м. Дніпрі, а дитина з його батьками у с. Лошкарівка, де відвідує школу. Орган опіки і піклування порушив її право на надання обґрунтованих пояснень, оскільки за місцем виїзду комісії за місцем реєстрації відповідача проживає лише її матір, з якою у останньої склалися важкі відносини, а телефонна розмова, на яку посилається комісія, не відбувалася. Вона не відмовляється від своєї дитини, бажає брати участь у її вихованні, бачитися з дочкою та проживати з нею за наявності її згоди. Також зауважила, що позбавлення батьківських прав - це крайній захід, який може бути застосовано до батьків. Вона не перебуває на обліку в лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра. Позивач намагається позбавити її батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки, оскільки не бажає отримувати згоду для вивезення дитини за кордон. Ані з позивачем, ані з його батьками вона не спілкується, оскільки вони їй погрожують, принижують та ображають у присутності дитини. Переважну більшість часу неповнолітня [PERSON] проживає з батьками позивача, у той же час останній проживає у м. Дніпрі з новою родиною, окремо від дитини. Заперечувала проти того, що номер телефону позивача надавала банківським установам - вони номера телефонів самі вираховують за анкетними даними. На теперішній час вона працює, має житло, сплачує кредити, у неї є бажання і можливість забрати дитину жити до себе. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду представник третьої особи справу просила розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2006 року (т. 1 а.с. 6 оберт). Від сумісного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 7). 01 березня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено відповідний актовий запис № 33 (т. 1 а.с. 8). Своїм висновком орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради № 1/14-197 від 22 листопада 2019 року вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її малолітньої доньки (а.с. 32-33). На теперішній час дитина навчається в КЗЗСО «Лошкарівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Лошкарівської сільської ради» (т. 1 а.с. 202) і проживає разом з батьками позивача у с. Лошкарівка Нікопольського району Дніпропетровської області. [PERSON] психіатричних або наркологічних протипоказань, судимостей не має (т. 1 а.с. 239, 240, 241). На підставі договору оренди від 15 березня 2021 року [PERSON] орендує кімнату у кв. [ADDRESS] (т. 1 а.с. 93). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради відповідач вихованням дитини не займається, в матеріальному забезпеченні, навчанні та розвитку участі не приймає з грудня 2018 року, тобто ухиляється від виконання обов`язків по її вихованню, що свідчить про те, що відповідач взагалі не цікавиться майбутньою долею дитини (т. 1 а.с. 34-35). Суд критично оцінює зазначений висновок, оскільки відповідач заперечує факт проживання дитини з батьком за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалося позивачем. Дитина проживає у с. Лошкарівка Нікопольського району Дніпропетровської області з батьками позивача, та навчається у місцевій школі, що підтверджується відповідними доказами та не заперечувалося сторонами. Також з наданих стороною відповідача до суду доказів, зокрема: переписки у додатках соціальних мереж, світлин, вбачається, що відповідач спілкується з дочкою, цікавиться її життям. Дитина також не заперечує проти спілкування з матір`ю. За таких обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що обставини, які б свідчили про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також, що відповідач ухиляється від їх виконання, судом встановлені не були. Суд також зважає на посилання сторони відповідача на те, що позивачем та його батьками вчиняються дії, спрямовані на перешкоджання відповідачеві у спілкуванні з дитиною, що саме по собі не може свідчити про те, що вона ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Також суд враховує, що відповідач за місцем роботи характеризується позитивно, психіатричних чи наркологічних протипоказань щодо виховання неповнолітньої дитини не має, а також, що доводи, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, було спростовано доказами, наданими стороною відповідача, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] не ґрунтуються на законі, тому у їх задоволенні [PERSON] слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Донька сторін [PERSON] неповнолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні свого батька, який потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, яка є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання [PERSON] , тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини її заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 11 листопада 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів, за яку він відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід також стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial