Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду від [PERSON] вказано, що 12 грудня 1995 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок № 36, з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вул. Шкільна (Островського) в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, який вона прийняла у спадок після смерті чоловіка [PERSON], але не встигла оформити належним чином своїх спадкових прав. Позивач прийняв спадщину у 1996 році шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Для належного оформлення своїх спадкових прав 17 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але оскільки у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, наданому спадкоємцем, в графі власник вказано російською мовою «Федоров Феоктист Николаевич», а не «Федорив Теоктист Николаевич», а прізвища та імена «Федоров Феоктист» та «Федорів Теоктист» не є тотожними, тож встановити факт належності свідоцтва про право власності на житловий будинок померлому 09 жовтня 1995 року [PERSON] неможливо. Крім того, [PERSON] не має документів, які підтвердили б факт перебування у законному шлюбі його батьків [PERSON] та [PERSON]. Усе вищевикладене позбавляє його можливості успадкувати спадкове майно після смерті батьків, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Внаслідок вказаного, позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги, а саме: визнати, що він є сином [PERSON] і [PERSON], встановити, що будинок №36, розташований по вул. Шкільна (колишня Островського) в смт.Михайлівка, Михайлівського району Запорізької області належить [PERSON], визнати за ним право власності на спадщину за законом у вигляді житлового будинку, який розташований по вул. Шкільна (колишня Островського) в смт.Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, яке залишилося після смерті [PERSON] В судове засідання [PERSON] не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 1995 року помер [PERSON] (а.с. 8), а 12 грудня 1995 року померла [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04 березня 1986 року [PERSON] райвідділом ЗАГС Запорізької області, [PERSON] народився 30 листопада 1969 року, про що в книзі реєстрації актів про народження 30 грудня 1969 року було зроблено актовий запис №244, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно технічної документації на садибний житловий будинок, розташований за адресою: смт Михайлівка, вул. Шкільна, 36, він складається з наступного: житловий будинок «А1», сарай «Б1», душ/вбиральня «В1», погріб «П1», огорожа «1», водопровід «2» (а.с. 10 - 16). Згідно будинкової книги, власником будинку, розташованого по вул. Островського (Шкільна), 36, що в смт Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, є [PERSON], а прописана у вказаному будинку, крім власника, [PERSON], [INFO] (запис №2) (а.с. 17 29). Згідно довідки КП «[PERSON] районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 09 вересня 2016 року за № 812, інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: смт Михайлівка вул. Шкільна, 36, Михайлівського району Запорізької області, станом на 07 вересня 2016 року становить 179032,00 грн. (а.с. 30). Відповідно до довідки [PERSON] селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 17 листопада 2016 року за № 12375, згідно земельно-кадастрової документації по [PERSON] селищній раді за адресою: Шкільна, 36 розташована земельна ділянка площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Земельна ділянка не приватизована (а.с. 31). Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 12 квітня 1976 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] ради депутатів трудящих Запорізької області, домоволодіння, яке розташоване в смт Михайлівка по вул. Островського, 36, дійсно належить [PERSON] (а.с. 34). Згідно п.5; ч.2; ст. 234; п.1 ч.1 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, і зокрема справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невідємною частиною правовстановлюючого документа. У свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 17 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 17 серпня 2016 року за вих. № 347/02-31, [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 12 грудня 1995 року [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO], у звязку з тим, що [PERSON] не надав документів, які б підтвердили факт перебування у законному шлюбі його батьків: спадкодавиці - [PERSON] та [PERSON], тож встановити факт перебування їх у шлюбі неможливо, крім того, спадкоємець надав свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, у якому в графі власник вказано російською мовою «Федоров Феоктист Николаевич», а не «Федорив Теоктист Николаевич», а прізвища та імена «Федоров Феоктист» та «Федорів Теоктист» не є тотожними, тож встановити факт належності свідоцтва про право власності на житловий будинок померлому 09 жовтня 1995 року [PERSON] неможливо. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року, визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для правильного вирішення спору про спадкування суд на підставі відповідних документів зобовязаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало померлому 09 жовтня 1995 року, батьку позивача [PERSON], яке прийняла у спадщину після смерті чоловіка мати позивача [PERSON], яка була законною дружиною власника спадкового майна [PERSON]. Позивач прийняв спадщину, проте оформити своє право він не може через те, що він не має документів, які б підтвердили факт перебування у законному шлюбі його батьків: спадкодавиці - [PERSON] та [PERSON], тож встановити факт перебування їх у шлюбі неможливо. Крім того, у свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, у якому в графі власник вказано російською мовою «Федоров Феоктист Николаевич», а не «Федорив Теоктист Николаевич», а прізвища та імена «Федоров Феоктист» та «Федорів Теоктист» не є тотожними, тож встановити факт належності свідоцтва про право власності на житловий будинок померлому 09 жовтня 1995 року [PERSON] неможливо, що в свою чергу не дозволяє позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved