Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В провадженні Михайлівського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом КС «Актив» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2012 року позов КС «Актив» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] за договором кредитної лінії, [PERSON] та [PERSON] за договором поруки на користь КС «Актив» суму боргу 270905 гривень 86 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2709 гривень 06 копійок, а всього 273614 гривень 92 копійок. В заяві про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами зазначено, що рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2014 року було припинено договір поруки № З 8003 Н 24 від 24 червня 2011 року, укладений між КС «Актив» та поручителем [PERSON], з тих підстав, що під час підписання договору кредитної лінії поручителю не надавались для ознайомлення додаткові угоди до нього № 1 та № 2, про зміну розміру та принципу нарахування процентів за користування кредитом він не знав, а також з тих підстав, що договір кредитної лінії позичальник [PERSON] не підписував. Зазначене є істотними обставинами для справи про стягнення боргу за кредитним договором, які не могли бути відомі відповідачу на час розгляду справи судом першої інстанції, хоча ці обставини об'єктивно існували на момент ухвалення рішення суду від 11 грудня 2012 року, проте вони були встановлені пізніше рішенням суду від 11 квітня 2014, а тому, в силу положень ст. 361 ЦПК України, вищевказані обставини є нововиявленими. Відповідач [PERSON] просить суд рішення від 11 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом КС «Актив» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу переглянути у зв'язку з нововиявленими обставинами, скасувати це рішення суду та прийняти нове судове рішення. В судовому засіданні заявник відповідач [PERSON] заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами підтримав та пояснив, що дійсно, відповідач [PERSON] отримав кредит, однак, підписуючи договір кредитної лінії, йому не надавались для ознайомлення додаткові угоди до нього, про зміну розміру та принципу нарахування процентів за користування кредитом він не знав, в зв'язку з чим рішенням суду договір поруки, укладений між КС «Актив» та ним як поручителем, був припинений. Також цим рішенням суду було встановлено, що договір кредитної лінії відповідач [PERSON] не підписував. Тому просить суд заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами задовольнити, скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким в позовних вимогах в частині стягнення заборгованості в солідарному порядку відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та пояснив, що під час підписання договору поруки йому як поручителю не надавались для ознайомлення додаткові угоди до кредитного договору, про зміну розміру та принципу нарахування процентів за користування кредитом він також не знав, в зв'язку з чим рішенням суду договір поруки, укладений між КС «Актив» та ним як поручителем, був так само припинений. Тому вважає за необхідне рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, крім того, лист, яким направлялась судова повістка, був повернений до суду із відміткою про відсутність відповідача за зазначеною адресою, тому суд відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважає, що відповідач був повідомлений належним чином, визнає його неявку неповажною, крім того, неявка відповідача [PERSON] не перешкоджає розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, скасування судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, та прийняття нового судового рішення, з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно ч. 1 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення ,ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається та сплати процентів, передбачених договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти. Відповідно до п. 22 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК). Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2012 року стягнуто солідарно з [PERSON] за договором кредитної лінії, [PERSON] та [PERSON] за договором поруки на користь КС «Актив» суму боргу 270905 гривень 86 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2709 гривень 06 копійок. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Разом із цим, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2014 року позов [PERSON] до КС «Актив» про припинення поруки, за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], задоволено. Припинено договір поруки № З 8003 Н від 24 від 24 червня 2011 року, укладений між КС «Актив» та поручителем [PERSON]. Стягнуто з КС «Актив» на користь [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 114 гривень 70 копійок. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Також, як вбачається зі змісту рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2014 року, рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 14 січня 2014 року, що набрало законної сили, припинено договір поруки № З 8003 Н від 24 червня 2011 року, укладений між КС «Актив» та поручителем [PERSON]. При цьому, як було встановлено та підтверджено сторонами безпосередньо в судовому засіданні, підставами для припинення договорів поруки слугували ті обставини, що внаслідок укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] додаткових угод від 24 червня 2011 року та 25 червня 2011 року змінилися умови договору кредитної лінії, які призвели або могли призвести до збільшення відповідальності поручителів, а тому після укладення зазначених додаткових угод, в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука вважається припиненою. Крім того, зі змісту рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2014 року вбачається, що цим самим рішенням суду була встановлена й інша обставина, зокрема те, що договір кредитної лінії був підписаний не боржником [PERSON], а іншою особою. Дані обставини, встановлені судом, сторонами не оспорюються. Таким чином, виходячи зі змісту роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4, відповідно до яких, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також, обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин, тобто, обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення судового рішення, але залишалися невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами, суд вважає, що зазначені вище обставини, які були викладені в рішенні Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2014 року (укладення між кредитором та боржником додаткових угод без згоди поручителя, підписання договору кредитної лінії не боржником, а іншою особою), мають розцінюватися судом як нововиявлені для перегляду рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2012 року, оскільки вони існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику відповідачу [PERSON], який не був присутній в судовому засіданні та під час винесення рішення суду, про перегляд якого ставиться питання, крім того, ці обставини є істотними, тобто такими, що входять до предмета доказування у справі, якби вони були відомі заявникові на час розгляду справи, вони могли суттєво вплинути на юридичну оцінку обставин та висновки суду при ухваленні судового рішення про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Тому, за наведених вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2012 року та прийняття нового судового рішення. Так, 24 червня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № КЛ З 8003 Н до запитання. Відповідно до умов договору відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитної лінії до запитання з лімітом 165000 гривень, строком на 12 місяців, з терміном погашення до 26 червня 2011 року та відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 35 % річних. При укладенні договору відповідач [PERSON] прийняв на себе зобов'язання повернути кредит не пізніше 26 червня 2011 року та сплатити проценти у розмірі 35 % річних. Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідача [PERSON] є повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами в строк, в розмірі та в валюті, які визначені в договорі. В забезпечення виконання договору, було укладено договори поруки № З 8003 Н від 24 червня 2011 року з відповідачами [PERSON] та [PERSON]. Згідно п. 3.2 договору кредитної лінії, сторони погоджують строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів шляхом укладення додаткових угод, які є невід'ємною частиною цього договору. 24 червня 2011 року між КС «Актив» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до договору кредитної лінії № КЛ З 8003 Н від 24 червня 2011 року. Відповідно до умов додаткової угоди № 1, визначено, що сума ліміту за договором складає 165000 гривень, з моменту підписання угоди плата за користування кредитом становить 0,0959 % від суми залишку за кредитом за кожен день користування кредитом. Позичальнику за даною додатковою угодою в рамках кредитної лінії надається транш в сумі 149900 гривень. Пунктом 4 додаткової угоди № 1, враховуючи суму траншу за даною угодою та всі раніше надані позичальнику суми траншів, передбачений щомісячний графік погашення кредитних зобов'язань, остання дата сплати 24 червня 2012 року. Згідно пункту 5 додаткової угоди № 1, визначена в п. 4 дата повернення кредиту є граничним строком користування кредитом. Крім того, 25 червня 2011 року між КС «Актив» та [PERSON] була укладена додаткова угода № 2 до договору кредитної лінії № КЛ КЛ З 8003 Н від 24 червня 2011 року. Відповідно до умов додаткової угоди № 2, визначено, що сума ліміту за договором складає 165000 гривень, з моменту підписання угоди плата за користування кредитом становить 0,0959 % від суми залишку за кредитом за кожен день користування кредитом. Позичальнику за даною додатковою угодою в рамках кредитної лінії надається транш в сумі Позичальнику за даною додатковою угодою в рамках кредитної лінії надається транш в сумі 15000 гривень. Пунктом 4 додаткової угоди № 1, враховуючи суму траншу за даною угодою та всі раніше надані позичальнику суми траншів, передбачений щомісячний графік погашення кредитних зобов'язань, остання дата сплати 24 червня 2012 року. Згідно пункту 5 додаткової угоди № 1, визначена в п. 4 дата повернення кредиту є граничним строком користування кредитом. На виконання договору кредитної лінії позивач здійснив видачу кредитних коштів відповідачу [PERSON] в сумах, визначених у додаткових угодах, у повному обсязі, тим самим позивач повністю виконав свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON] за договором. Однак, в порушення умов договору відповідач [PERSON] систематично не виконував належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ними, а саме сплачуючи відсотки за користування кредитом з порушенням визначеного договором розміру їх сплати, має прострочену заборгованість, що згідно вимог ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язань. Згідно п. 7.2 договору кредитної лінії, у разі порушення позичальником умов користування кредитом, відсоткова ставка становитиме 70 % річних за весь період користування кредитом. При цьому, кредитодавець проводить перерахунок сплати по кредиту позичальника за подвійною відсотковою ставкою, моменту видачі кредиту до повного його погашення. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позову, відповідач [PERSON] станом на 17 жовтня 2012 року має заборгованість 270905 гривень 86 копійок, яка складається з наступного: сума в розмірі 164696 гривень 17 копійок заборгованість по тілу кредиту; сума в розмірі 106209 гривень 69 гривень заборгованість за процентами. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданого позивачем. Таким чином, в зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] порушив умови договору, взяті на себе зобов'язання виконує неналежним чином, тому, відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, умов договору кредитної лінії, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за цим договором. Крім того, суд вважає, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки їх порука є припиненою. Так, 24 червня 2011 року між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки № З 8003 Н від 24 червня 2011 року. Згідно п. 2.1 договору поруки, поручитель бере на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями боржника ([PERSON]М.), що випливають із кредитного договору № КЛ З 8003 Н від 24 червня 2011 року, між кредитором і боржником. Згідно п. 3.4 договору поруки, відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином (порушує графік погашення кредиту) виконує свої грошові зобов'язання згідно кредитного договору, а також у випадку смерті боржника. Згідно п. 3.5 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, тобто: повернення кредиту, виплату відсотків за його користування, сплату додаткових відсотків, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору. Згідно п. 5.1 договору поруки, поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору № КЛ З 8003 Н від 24 червня 2011 року між кредитором і боржником. Про ознайомлення поручителів відповідачів [PERSON] та [PERSON] з договором кредитної лінії № КЛ З 8003 Н від 24 червня 2011 року до запитання свідчить і їхні підписи в цьому договорі. При цьому, положеннями п. 3.2 договору кредитної лінії визначено, що сторони погоджують строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів шляхом укладення додаткових угод, які є невід'ємною частиною цього договору. Так, як вбачається з додаткової угоди № 1 від 24 червня 2011 року та додаткової угоди № 2 від 25 червня 2011 року до договору кредитної лінії № КЛ З 8003 Н від 24 червня 2011 року, цими угодами змінено розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, а саме: згідно договору кредитної лінії, відсоткова ставка за користування кредитом була визначена в розмірі 35 % річних, а згідно додаткових угод з моменту підписання угоди плата за користування кредитом становила 0,0959 % від суми залишку за кредитом за кожен день користування кредитом. Також зазначеними додатковими угодами змінено й строки виплати кредиту, а саме: згідно договору кредитної лінії, позичальник зобов'язаний повернути кредит не пізніше 26 червня 2011 року, а згідно додаткових угод остання дата сплати грошових коштів в рахунок погашення кредитних зобов'язань 24 червня 2012 року. Тобто, вказаними додатковими угодами були внесені зміни до основного зобов'язання, оскільки положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, визначають істотність та обов'язковість умов щодо процентів за договором позики та пов'язаним з ним договором поруки, тому суд приходить до висновку, що відбулася зміна істотних умов договору кредитної лінії. Однак, як вбачається додаткових угод, поручителі з їх умовами ознайомлені не були, їх підписи в цих угодах відсутні, що свідчить про те, що своєї згоди на їх укладення поручителі відповідачі [PERSON] та [PERSON] не давали. Зазначені обставини не заперечувались й самим представником позивача в судовому засіданні. Відсутні й такі письмові згоди поручителів на укладення зазначених додаткових угод і в матеріалах справи. Зі змісту ч. 1 ст. 559 ЦК України, вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Виходячи з аналізу змісту зазначеної норми збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі збільшення розміру плати за кредитом, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Крім того, виходячи з тієї ж норми, стає очевидним, що порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Порука припиняється лише тоді, коли поручитель не надав згоди на зміну основного зобов'язання. Відповідно, порука не припиняється, якщо на зміну умов основного зобов'язання поручитель надав свою згоду. Така згода не обов'язково повинна бути письмовою. Допустимою є також попередня згода поручителя на зміну умов основного договору, в тому числі виражена в договорі поруки. Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, будь-які зміни в забезпечувальному зобов'язанні в тому числі й збільшення строку користування кредитом, розміру процентів, строк їх виплати, штрафних санкцій та зміна умов погашення кредиту навіть за згодою кредитора та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Фактично при укладенні договору поруки поручитель поручався відповідати за виконання зобов'язань в тому обсязі та на умовах, які боржник взяв на себе на момент укладення договору. А, виходячи з умов положень, викладених в договорах поруки, в них взагалі не зазначена ані можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням та порядку їх нарахування, ані можливість укладення додаткових угод до договору кредитної лінії без годи поручителя, тому це не можна тлумачити як згоду поручителя на конкретну зміну істотних умов договору, збільшення обсягу його відповідальності, так і на укладення таких додаткових угод без згоди поручителя. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з укладанням зазначених додаткових угод 24 червня 2011 року та 25 червня 2011 року без згоди поручителів відповідачів [PERSON] та [PERSON] змінилися умови договору кредитної лінії, які призвели або можуть призвести до збільшення відповідальності поручителів, а тому в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука вважається припиненою ще з часу укладення першої з цих додаткових угод, тобто з 24 червня 2011 року. На підставі вищевикладеного, аналізуючи забрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, скасування судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, та прийняття нового судового рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредитної лінії в розмірі 270905 гривень 86 копійок та судовий збір в розмірі 2709 гривень 06 копійок, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial