Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що 07 травня 2011 року з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, а тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Крім того відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду цивільної справи № 183/6138/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. В судовому засіданні 17 листопада 2015 року відповідач та його представник підтримали своє клопотання та, посилаючись на те, що до розгляду справи про визначення місця проживання дітей не можливо розглядати справу про стягнення аліментів. Позивач просила відмовити в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. В судове засідання сторони не зявились, позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, оскільки вона позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; зазначила, що в даний час вона мешкає разом з дітьми в буд. 8 по вул..Комінтерна в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області; наголошує на тому, що підстав для зупинення провадження у справі відсутні. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заяву з проханням відкласти розгляд справи у звязку з його хворобою. Враховуючи той факт, що цивільна справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, відповідач, який особисто подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з його хворобою, також має представника, який приймає участь у справі, який також належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на вимоги ст. 157, 169 ЦПК України, а також те, що 17 листопада 2015 року в судовому засіданні після розгляду клопотань сторін, була оголошено витребування відомостей її матеріального стану позивача довідку про доходи з місця роботи; та долучено ряд документів, приходжу до висновку про те, що сторона відповідачів, зловживаючи своїми правами, умисно затягує розгляд справи. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: Судом по справі встановлено факт, що 07 травня 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Новомосковвську Новомосковськго МРУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 94, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається з копій свідоцтв про народження. З довідки, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області за № 2358 від 20 листопада 2015 року вбачається, що діти проживають з позивачем по вул.Коминтерна, 8 в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області. Також цей факт в судовому засіданні не заперечувався відповідачем, який наголошував на тому, що діти мешкають з позивачем. З копії ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/6138/15 вбачається, що 08 жовтня 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей відкрите провадження. Пунктом 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України передбачено обовязок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. П. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при\~\~розгляді справ у суді першої інстанції» за №2 від 12 червня 2009 року, розяснено, що визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Таким чином, необхідність в\~\~зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між двома справами, що розглядаються повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення (при оцінці юридичних фактів) для іншої справи. З клопотання відповідача не вбачається жодних обставин, які б вказували на неможливість розгляду справи предметом якої є питання утримання дітей до вирішення цивільної справи [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. А дії відповідача направлені на затягування строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання про те, що клопотання про зупинення провадження у справі є не обґрунтованим, а тому підстав для зупинення провадження у справі немає. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, сторонами подавалися докази. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що діти сторін мешкають разом з позивачем; разом з позивачем також мешкають ще двоє малолітніх дітей на утримання яких за рішенням суду стягуються аліменти. Позивач працює в Дніпропетровскій митниці. Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача та його представника, що на утриманні відповідача знаходяться двоє непрацездатних батьків, тому як, самим відповідачем було зазначено, що окрім нього у батьків є і інші працездатні діти. А відомості про спільне проживання його з батьками не є підтвердженням того, що вони знаходяться на його утриманні. В той же час відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір у твердій грошовій сумі. Відповідачем надано суду довідку про те, що від працює та отримує щомісячно заробітну плату. Не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що відповідач не працює, тому як наявність кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за заявою позивача, не є підтвердженням того, що [PERSON] не працює. А інших доказів суду не надано. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивач щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання двох малолітніх дітей є обґрунтованими, однак що стосується визначення розміру, то підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має. А тому суд вважає, що з відповідача, відповідно до вимог ст.. 183 СК України підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання їх малолітніх дітейу розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved