Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення малолітньою дитиною трьох років звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2018 року від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем вони проживають окремо, малолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не виконує свої обов`язки ні по утриманню малолітнього сина, ні по її утриманню. Тому вона була змушена звернутись до Рівненського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина. Оскільки синові тільки один рік, вона вимушена здійснювати його догляд. Від держави вона отримує щомісячну допомогу в розмірі 860 грн., однак вказаний розмір її доходу не покриває і половини прожиткового мінімуму, який з 01 січня 2020 року становить 2021 грн. в місяць. Тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання щомісячно 1500 грн., починаючи з дати подачі заяви до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років. В судове засідання 09 червня 2020 року відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин свої неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Згідно поданого письмового відзиву на позов відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити посилаючись на ті обставини, що він не заперечує, що перебуває у шлюбі з позивачем, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] . Однак, він не визнає позовні вимоги в тій частині, що він, відповідач не виконує своїх обов`язків ні по утриманню сина ні по утриманні позивача. Не визнані ним, викладені обставини позивач не підтвердила жодним доказом, а саме, що він ухилявся від виконання своїх функціональних обов`язків і не надавав їй матеріальної допомоги і те, що він може надавати їй таку матеріальну допомогу щомісячно в сумі 1500 грн. з 16 квітня 2019 року він звільнений з роботи за власним бажанням і з цього часу працює, де в нього не регулярний, мінливий дохід. Крім того, з нього стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] до її повноліття в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з послідуючою індексацією з 02 жовтня 2012 року; на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 300 гривень в місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 квітня 2013 року і до повноліття дитини; [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку (доходу) на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин вважає, що заявлена вимога, в частині обставини, яку він не визнає повністю є не обґрунтованою і такою, що не підтверджена жодним доказом, а також те, що він таку матеріальну допомогу надавати позивачу не може, тому просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 16 листопада 2018 року Рівненським міським відділом державно реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №2908. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Судовим наказом Рівненського міського суду по справі №569/20627/19 виданого 10 грудня 2-019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј заробітку (доходу) на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду від 18 травня 2020 року по цивільній справі №569/23009/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 03 червня 2018 року розірвано; сина [PERSON] , [INFO] залишено на вихованні з матір`ю. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином сторін, не змозі самостійно забезпечувати себе матеріально, тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, що в судовому засіданні було встановлені ті обставини, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина [PERSON] в розмірі ј заробітку (доходу) на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття; а також сплачує аліменти на утримання ще двох малолітніх дітей, тому суд вважає за необхідне зменшити заявлений розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 1000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved