Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», [PERSON] про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 15 січня 2016 року мало місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль Hundai Santa Fe, номер державної реєстрації [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля ВАЗ-2101, номер державної реєстрації [NUMBER], довідкою про пошкодження автомобіля, видана на місці ДТП. Позивач зазначив, що відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів несе ПАТ «Страхова група «ТАС», якою частково відшкодовано розмір завданої шкоди у сумі 17201 грн. 27 коп., позивач не погоджується з розміром страхового відшкодування виходячи з того, що відповідно до звіту про оцінку № 35-D/18/9 від 29 лютого 2016 року визначено розмір матеріального збитку без урахування втрати товарної вартості транспортного засобу, як зазначено у висновку про вартість майна, а саме у Акті від станції технічного обслуговування наявні 22 позиції необхідних для ремонту запасних частин за ціною 53543.60 грн. з ПДВ, вартість ремонтних робіт 10456.40 грн., з ПДВ. Вказана інформація не збігається з ремонтною калькуляцією №00443 від 02.03.2016 року за кількістю позицій необхідних для ремонту запасних частин, яких у калькуляції лише 17, тобто на 6 позицій менше, та цінами на запасні частини включеними до калькуляції, вартість кожної із запасних частин у калькуляції знижена і не відповідає вартості зазначеній у калькуляції. Також вартість ремонтних робіт і фарбування згідно калькуляції не відповідає Акту від станції технічного обслуговування і становить у калькуляції - 6092.98 грн., що на 4363.42 грн. менше від суми в Акті. Позивач зазначив, що листом від страхової компанії вих. №2950 від 26.05.2016 року із грошової суми матеріального збитку 19640.57 грн. згідно Звіту про оцінку вирахувано грошову суму 2189.3 грн. в якості податку на додану вартість. Залишок майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню постраждалій особі Відповідачем становить 64000,00-17201,27=46798,73 грн. з ПДВ. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення в яких посилається на те, що згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4583872 від 27.04.2015 року франшиза становить 250,00 грн., розрахунок суми страхового відшкодування: 17451,27 грн. - 250 грн. =17201,27 грн. Таким чином, згідно законодавства, якщо страховик відшкодовує оцінену шкоду, визначену авто товарознавчим дослідженням, як вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, на рахунок потерпілої особи то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість та суми франшизи. На підставі вищевикладеного АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у повному обсязі у розмірі 17201,27 грн., про що Позивач не заперечує у своїй заяві. Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15 січня 2016 року мало місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль Hundai Santa Fe, номер державної реєстрації [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Маньківського районного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], водія автомобіля ВАЗ-2101, номер державної реєстрації [NUMBER], довідкою про пошкодження автомобіля, видана на місці ДТП. Судом встановлено, що ПАТ «Страхова група «ТАС», частково відшкодовано позивачу розмір завданої шкоди у сумі 17201 грн. 27 коп. Судом встановлено, що страхова сума згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4583872 від 27.04.2015 року складає 50 000 грн., франшиза становить 250,00 грн., а відповідно до висновку експерта №1-03/02 розмір матеріальної шкоди завданої транспортному засобу Hundai Santa Fe д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], належного [PERSON], внаслідок пошкодження в результаті ДТП, яка мала місце 15.01.2016 року, згідно фотоматеріалів та протоколу огляду від 10.02.2016 року, які викладені у звіті №35-D/18/9 від 02.03.2016 року складає 64000,00 грн., а тому відповідно до розрахунку, а саме: 50000 грн. - 17201,27 грн. -250 грн. = 32298,73 грн., сума яка підлягає стягненню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відносини про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки регулюється ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України. Норми, що регулюють правовий режим відповідальності власників наземних транспортних засобів та розмір заподіяної шкоди/страхового відшкодування містяться також у спеціальному законодавстві, зокрема Законах України: «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; «Про страхування»; «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням»; «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»; Правилах добровільного страхування транспортних засобів «КАСКО», затверджених Укрстрахнаглядом 25.03.1997 р. № 19-1; постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження розмірів страхових платежів за договорами міжнародного обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 06.01.2005 р. №5; Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України від 24.11.2003 р.; Директиві Ради ЄЕС від 24.04.1972 р. «Щодо зближення законів держав-членів стосовно страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів та виконання зобов?язання про страхування такої відповідальності», та в інших нормативно-правових актах, що регламентують спірні правовідносини. За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Це означає, що за володільця відповідних джерел підвищеної небезпеки обов?язок відшкодування завданої шкоди потерпілому несе страховик в межах суми страхової виплати (страхового відшкодування). При вирішення питань про відшкодування шкоди, завданої майну особи внаслідок ДТП, та визначенні розміру такої шкоди, слід ураховувати положення ст.1192 ЦК України, відповідно до якої суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а також положення частини 2 ст.22 ЦК України відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). На підтвердження визначення розміру шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортних засобів позивачі долучають, як правило: звіти, висновки, акти товарознавчого дослідження тощо, складені суб?єктами підприємницької діяльності, що мають відповідні ліцензії та дозволи на проведення автотоварознавчих досліджень, висновки державних експертних установ. Надання таких доказів не суперечить вимогам ст.ст. 57, 212 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.64 цього Кодексу письмовими доказами є будь-які документи акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial