Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

В провадженні Володимирецького районного суду Рівненської області перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення порушень права власності на землю. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.12.2020 року в задоволенні позову [PERSON] про усунення порушень права власності на землю було відмовлено за безпідставністю позовних вимог. В адресованій суду заяві відповідачка [PERSON] , просить ухвалити додаткове рішення яким стягнути з [PERSON] , на її користь судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. У судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, що не перешкоджає розгляду заяви по суті. Оскільки розгляд заяви про постановлення додаткового рішення проведено у відсутності учасників судового провадження, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши додані до неї докази та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. При винесені по справі рішення від 11 грудня 2020 року судом не було вирішено питання судових витрат в частині витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, однак представником відповідачів зроблено відповідну заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Судом встановлено, що 17.11.2020 між відповідачкою [PERSON] , та адвокатом Кондратовим Миколою Івановичем, укладено договір про надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано платіжну квитанцію від 15.12.2020 року, деталізований розрахунок витрат на правничу допомогу та акт прийняття-передачі наданих послуг по справі №556/1035/20, відповідно до якої адвокатом Кондратовим М.І., за надані послуги у сфері права прийнято 5000 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 Постанови №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що судом при винесенні рішення від 11.12.2020 по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, приймаючи до уваги, що фактично понесені відповідачем витрати на правничц допомогу є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, а також підтверджені належними та допустимими доказами, сума витрат на професійну правничу допомогу, яку понесла відповідач, у розмірі 5000 грн підлягає стягненню з позивача. Оскільки в даному випадку задоволення заяви не потягне за собою зміни суті основного рішення, не буде містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, не потягне за собою вирішення вимог, які не були досліджені в судовому засіданні, відтак суд дійшов висновку про те, що в дані справі необхідно ухвалити додаткове рішення суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved