overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 грн. на утримання неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 29.10.2013 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]). Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2013 року (а. с. 5). Судом встановлено, що під час знаходження в шлюбі в них народилась дитина [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю (а. с. 3, 4) Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має \~виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON], дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснювати матеріальну допомогу на утримання дітей та вважає необхідним стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно. На підставі ст. 79, 80, 180, 181, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 12 вересня 2016 позивач зменшила суму аліментних виплат до 750 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 18 червня 2011 року уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає. Просить стягнути на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 750 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги в розмірі 750 грн. щомісячно визнав, не заперечував проти стягнення аліментів в такій сумі, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що під час знаходження в шлюбі в них народилась дитина [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю (а. с. 5) Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позовної заяви. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має \~виходити з фактичних обставин справи та мети зобовязання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач є батьком [PERSON], дитина мешкає з позивачкою та знаходяться на її утриманні, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний здійснювати матеріальну допомогу на утримання дітей та вважає необхідним стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно. На підставі ст. 79, 80, 180, 181, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини . В позові позивач вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб між ними розірваний , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Уманського міськрайонного УЮ І СР № 053171 від 23.03.2010 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] , батьком якої є відповідач. Дитина проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку( доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття доньки . Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилась, згідно поданої на адресу суду письмової заяви ( вх. № 20640 від 23.08.2016 року) , просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, подав на адресу суду письмову заяву ( вх. № 20641 від 23.08.2016 року) , в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечував проти їх задоволення. Суд, беручи до уваги процесуальну позицію сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про розірвання шлюбу видане відділом реєстрації актів цивільного стану Уманського міськрайонного УЮ І СР № 053171 від 23.03.2010 року, а.с.- 3 ); від шлюбу мають доньку [PERSON], 12 травня 2008 року ( свідоцтво про народження [PERSON] , серія 1- СР № 068944 від 27.05.2008 року, а.с.- 4) . Дитина знаходиться на утриманні матері і вони спільно проживають за адресою: [INFO] , що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Уманської міської ради Черкаської області ( а.с.-5). Відповідач добровільно матеріальної допомоги або іншого забезпечення дитині не надає. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином при викладених вище обставинах, у звязку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обовязку по утриманню дитини , позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові позивач вказує, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Шлюб розірваний згідно рішення Уманського міськрайонного суду від 29 травня 2015 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку( доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина . Позивач в судове засідання не з?явилась, згідно поданої на адресу суду письмової заяви ( вх. № 19484 від 05.08 2016 року) , просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з?явився, подав на адресу суду письмову заяву ( вх. № 21387 від 02.09.2016 року) , в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, беручи до уваги процесуальну позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі ( шлюб згідно рішення Уманського міськрайонного суду від 29.05.2015 року розірваний ); від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження [PERSON] від 26.06.2013 року, а.с.- 3); дитина знаходиться на утриманні матері і вони спільно проживають за адресою: [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги або іншого забезпечення дитині не надає. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином при викладених вище обставинах, у звязку з тим, що відповідач добровільно не виконує свого обовязку по утриманню дитини , позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 11.01.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис - № 15. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню доньку [PERSON], 04.07.2014р.н. Позивач зазначає, що спір про поділ майна відсутній, неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. 3 листопаду 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання\~ не зявилась, 08.02.2017 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не зявився, 08.02.2017 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 15.01.2014 року на території Виправної Колонії № 20 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Вільнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області було зроблено актовий запис - № 03. \~ \~ \~ \~Спір про поділ майна відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Так як позивач на теперішній час відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії № 34, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні 28.11.2016 року що здійснювалось в режимі відео конференції позов підтримала, пояснила обставини справи та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з*явився, 13.10.2016 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 16.04.1994 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Запоріжжя було зроблено актовий запис - № 205. Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], 23.03.1995р.н. Спір про поділ майна відсутній. Позивач посилається на те що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з причини того, що відповідач зловживає спиртними напоями між сторонами відсутнє повне взаєморозуміння та спільні погляди на сімейне життя. Сторони остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного. Посилаючись на те, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання\~ не зявилась, 09.12.2016 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про що в матеріалах справи наявна розписка про отримання судової повістки, в судове засідання не зявився, заперечень не надав. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про одруження вбачається, шо 16.04.1994 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Запоріжжя було зроблено актовий запис - № 205. Від шлюбу подружжя мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], 23.03.1995р.н. про що надано копії свідоцтв про народження дітей. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2016 року сторонам надавався строк на примирення до 09.12.2016 року. Примирення між сторонами не відбулось, позивачка наполягає на задоволені позову. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе, сторони проживають окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 19.08.2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис - № 209. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] \~ \~ \~ \~Спір про поділ майна відсутній. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. 3 березня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання\~ не з*явилась, 22.11.2016 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з*явився, 22.11.2016 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду із позовом в якому зазначає, що 20.09.1991 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції було зроблено актовий запис - № 1108. Від шлюбу подружжя мають неповнолітнього сина [PERSON], 07.08.2006р.н. Позивач зазначає, що спір про поділ майна відсутній, неповнолітня дитина [PERSON] мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. 3 вересня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, позивачка просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання\~ не з*явилась, 29.11.2016 року подала заяву в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з*явився, 29.11.2016 року подав заяву в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, позов визнав. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved