Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

В своєму позові позивач зазначає, що\~в липні 2008 року він придбав у громадянки [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] із прилеглими до нього господарськими будівлями: Б-літня кухня, В-підвал, Г-гараж, Л-сарай, Д-сарай, Ж-сарай, З-сарай, К-сарай, М-свердловина. Оформлення угоди купівлі-продажу полягало у сплаті позивачем на користь відповідачки [PERSON] спершу завдатку в сумі 1500 грн., про що останньою 29.07.2008 року була видана власноруч написана розписка, а на наступний день 30.07.2008 року позивачем був проведений із власницею будинку остаточний розрахунок в сумі близько 17000 грн. В той же час, відповідачкою була оформлена довіреність в нотаріальному порядку 30.07.2008 року, на ім`я позивача [PERSON] , на розпорядження домоволодінням, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. 30.07.2008 року під реєстровим номером 3009, також тим самим нотаріусом 30.07.2008 року була посвідчена під реєстровим номером 3008 заява-згода чоловіка відповідачки [PERSON] на продаж відповідного будинку. Крім видачі вказаної вище довіреності відповідачкою [PERSON] були передані позивачу оригінал правовстановлюючого документу на будинок - договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року №1409 із реєстраційним посвідченням, технічний паспорт на домоволодіння та всі ключі від нього . В той же день 30.07.2008 року позивач разом зі своєю дружиною [PERSON] та малолітнім на той час сином [PERSON] , [INFO] , вселився до будинку [ADDRESS] та з того часу проживають в ньому та володіють даним об`єктом нерухомості. В 2013 році була здійснена реєстрація місця проживання позивача та його родини [PERSON] та [PERSON] за відповідною адресою. Оформлення угоди купівлі-продажу будинку у вигляді видачі позивачу відповідачем довіреності на розпорядження ним, було викликано відсутністю у продавця необхідної кількості коштів на нотаріальне посвідчення договору на момент його фактичного укладення. Отримавши довіреність на розпорядження будинком, [PERSON] через свою необізнаність у порядку оформлення угод купівлі-продажу нерухомості, визначеному діючим законодавством, вважав її цілком достатнім правовстановлюючим документом та відповідно ніяких дій за даною довіреністю в подальшому не вчиняв. Також не звернув увагу на термін дії вищевказаної довіреності, який був встановлений у три календарних роки. В 2019 році маючи намір отримати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки під будинком, він звернувся з відповідним клопотанням до Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, де йому було надано роз`яснення стосовно того, що наявні у нього документи абсолютно не свідчать про набуття позивачем права власності на домоволодіння в якому він проживає та яким фактично володіє вже більше десяти років, а строк дії наявної довіреності давно вичерпався. В намаганнях оформити договір купівлі-продажу будинку у належний спосіб, шляхом його нотаріального посвідчення, позивач розшукав відповідачку [PERSON] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та запропонував їй спільно звернутися в нотаріальну контору, однак остання йому відмовила, посилаючись на вкрай поганий стан свого здоров`я. З цих підстав позивач змушений звернутись до суду та просить позов задовольнити.\~\~\~ Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду клопотання про розгляд справу без їх участі. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Пунктом 1 частини 3\~статті 223 ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що в липні 2008 року [PERSON] придбав у громадянки [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] із прилеглими до нього господарськими будівлями: Б-літня кухня, В-підвал, Г-гараж, Л-сарай, Д-сарай, Ж-сарай, З-сарай, К-сарай, М-свердловина. Оформлення угоди купівлі-продажу полягало у сплаті позивачем на користь відповідачки [PERSON] спершу завдатку в сумі 1500 грн., про що останньою 29.07.2008 року була видана власноруч написана розписка (а.с.4), а на наступний день 30.07.2008 року позивачем був проведений із власницею будинку остаточний розрахунок в сумі близько 17000 грн. В той же час, відповідачкою була оформлена довіреність в нотаріальному порядку 30.07.2008 року, на ім`я позивача [PERSON] , на розпорядження домоволодінням, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бурлак Р.О. 30.07.2008 року під реєстровим номером 3009, також тим самим нотаріусом 30.07.2008 року була посвідчена під реєстровим номером 3008 заява-згода чоловіка відповідачки [PERSON] на продаж відповідного будинку (а.с.5-6). Крім видачі вказаної вище довіреності відповідачкою [PERSON] були передані позивачу оригінал правовстановлюючого документу на будинок - договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року №1409 із реєстраційним посвідченням, технічний паспорт на домоволодіння та всі ключі від нього (а.с.8-10) . В той же день 30.07.2008 року позивач разом зі своєю дружиною [PERSON] та малолітнім на той час сином [PERSON] , [INFO] , вселився до будинку [ADDRESS] та з того часу проживають в ньому та володіють даним об`єктом нерухомості. В 2013 році була здійснена реєстрація місця проживання позивача та його родини [PERSON] і [PERSON] за відповідною адресою (а.с.11). Оформлення угоди купівлі-продажу будинку у вигляді видачі позивачу відповідачем довіреності на розпорядження ним, було викликано відсутністю у продавця необхідної кількості коштів на нотаріальне посвідчення договору на момент його фактичного укладення. Отримавши довіреність на розпорядження будинком, [PERSON] через свою необізнаність у порядку оформлення угод купівлі-продажу нерухомості, визначеному діючим законодавством, вважав її цілком достатнім правовстановлюючим документом та відповідно ніяких дій за даною довіреністю в подальшому не вчиняв. Також не звернув увагу на термін дії вищевказаної довіреності, який був встановлений у три календарних роки. В 2019 році маючи намір отримати дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення позивачу у власність земельної ділянки під будинком, він звернувся з відповідним клопотанням до Новостародубської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, де йому було надано роз`яснення стосовно того, що наявні у нього документи абсолютно не свідчать про набуття позивачем права власності на домоволодіння в якому він проживає та яким фактично володіє вже більше десяти років, а строк дії наявної довіреності давно вичерпався. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину (розписки), домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. \~ \~ \~ \~Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між сторонами у справі вважається таким, що вчинений правомірно, тому є законні підстави для визнання його дійсним та визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Outcome: approved