Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протоколу загальних зборів, наказу про звільнення незаконними та про поновлення на посаді. В березні 2016 року [PERSON] подав заяву про зміну (доповнення) підстав позову, в якій просив суд визнати незаконним протокол загальних зборів учасників [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» за № 14/08-2015 від 14.08.2015 року про призначення директора [PERSON]; визнати незаконним наказ № 14/08 від 14.08.2015 року про звільнення його, [PERSON] з посади директора; поновити його, [PERSON] на посаді директора [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт»; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він, [PERSON] був призначений на посаду директора ТОВ «Днепрспецремонт» згідно наказу № 05/08 від 05 серпня 2015 року. Протягом всього часу перебування на посаді директора [PERSON] він сумлінно виконував свої обов'язки, визначені Статутом підприємства. Жодних нарікань від посадових осіб або працівників не було. 14 серпня 2015 року йому у телефонному режимі було повідомлено про звільнення з посади директора TOB «Днепрспецремонт» з приводу прогулу. При особистому ознайомленні з наказом №14/08 від 14.08.2015 року про звільнення з посади директора, було встановлено причину звільнення, а саме стаття 28 КЗпП України, а вже під час ознайомлення з протоколом №14-08/2015 від 14.08.2015 року було встановлено, що причиною звільнення є заява від імені [PERSON] Будь-яких заяв він не писав, крім заяви про прийняття на роботу від 04.08.2015 року, та не надавав особисто чи будь-яким іншим способом, ніяких заяв в тому числі заяв про своє звільнення. Таким чином власниками TOB «Днепрспецремонт» безпідставно в односторонньому порядку були розірвані трудові відносини. Вважає, що фактичне звільнення з посади директора, є незаконним, оскільки ґрунтується на надуманих підставах та проведено за неправомочним рішенням вищого органу управління. Просив позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт» за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися. Представник третьої особи Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, надав суду лис про розгляд справи без участі їх представників (а.с.27-28). Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилися. Вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це індивідуальна угода між працівником і роботодавцем. Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Пунктом 1 ст. 41 КЗпП України, передбачено,\~\~що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Згідно з ч. 2 ст. 28 Кодексу законів про працю України, якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. У судовому засіданні встановлено, ТОВ «Днепрспецремонт» (код ЄДРПОУ 31256586) зареєстроване 22 січня 2001 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією за місцезнаходженням: смт. Ювілейне, вул. Радгоспна, 54 Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Відповідно до Статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт», затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства № 11 від 04 липня 2013 року, державну реєстрацію якого проведено 04 липня 2013 року, номер запису 12031050015027844, учасниками товариства є [PERSON] з часткою у статутному капіталі 60%, [PERSON] з часткою у статутному капіталі 40% (п. п. 1.2, 3.1). Згідно з Статутом ТОВ «Днепрспецремонт» та Протоколом Загальних Зборів Учасників ТОВ «Днепрспецремонт» № 04-08/15 від 04 серпня 2015 року (а.с.11-12), [PERSON] приступив до виконання обовязків директора ТОВ «Днепрспецремонт» з 05 серпня 2015 року, про що було видано наказ № 05/08 від 05 серпня 2015 року (а.с.8). У встановленому законодавством порядку було проведено реєстраційні дії щодо зміни директора (а.с.9-10). Відповідно до ст. 28 КЗпП України, роботодавці при прийомі на роботу робітників можуть встановити випробувальний термін. В усному порядку між засновниками TOB «Днепрспецремонт» було оговорено випробувальний термін для [PERSON] строком на один місяць. Згідно із роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. п. 22, 27 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України, звільнення є видом стягнення, яке застосовується за порушення працівником трудової дисципліни. 05 серпня 2015 року [PERSON] приступив до своїх обов'язків як директор TOB «Днепрспецремонт» відповідно до Статуту підприємства, але вже через два тижня засновники підприємства [PERSON] та [PERSON] вирішили звільнити [PERSON] з займаної посади, оскільки останній не пройшов випробувальний термін. Дане рішення приймалося учасниками ТОВ «Днепрспецремонт» [PERSON], який має 35,4% голосів та [PERSON], який має 64,6% голосів, відповідно до норм чинного законодавства. Так, відповідно до Протоколу загальних зборів учасників TOB «Днепрспецремонт» від 14 серпня 2015 року №14-08/15 на обговорення було винесено питання про звільнення [PERSON] з посади директора у зв'язку з невідповідністю займаній посаді (а.с.13-14). За результатами голосування засновників підприємства - [PERSON] було звільнено з посади директора TOB «Днепрспецремонт», про що 14 серпня 2015 року по підприємству було видано Наказ №14/08 про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «Днепрспецремонт» (а.с.15). На підставі Протоколу від 14 серпня 2015 року №14-08/15 на посаду директора ТОВ «Днепрспецремонт» було призначено [PERSON], оскільки даним протоколом, також було проведено голосування про призначення [PERSON] на посаду директора TOB «Днепрспецремонт». Та вже 17 серпня 2015 року державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] було проведено державну реєстрацію зміни до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців про юридичну особу ТОВ «Днепрспецремонт», про що внесено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців за № 12031070029027844, а саме змінено керівника з [PERSON] на [PERSON]. Отже реєстраційна дія проведена у відповідності до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців». Так, ч. 1,2 ст. 65 ГК України, встановлено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Так, відповідно до норм трудового законодавства України, роботодавці при прийомі на роботу робітників можуть встановити випробувальний термін, та згідно до абз. 2 статті 28 КЗпП України, якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. В даному випадку власники TOB «Днепрспецремонт» відповідно до абз. 2 ст. 28 КЗпП України звільнили [PERSON] з займаної посади, оскільки останній не відповідає критеріям директора, а саме не добросовісно виконував свої трудові обов'язки та періодично був відсутній на робочому місці. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed