Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В позовній заяві, що надійшла до Михайлівського районного суду вказано, що [INFO] року помер [PERSON], батько позивача, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку № [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] як дочка померлого, та відповідач [PERSON] - як дружина. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено з підстав наявності спору між спадкоємцями стосовно набуття права власності на житловий будинок. Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину - житловий будинок, через відсутність умов для отримання права на спадкове майно через нотаріальний орган, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Прохали позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача - Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, не з'явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], батько позивача [PERSON] (а.с. 5-8). Згідно повідомлення КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 22 березня 2018 року, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] згідно матеріалів інвентаризаційної справи зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.1997 року (а.с.9-11). Після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу за № 226/2017, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.16). 21 березня 2018 року постановою № 331/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Михайлівської державної нотаріальної контори головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON], з таких підстав: що відповідно до положень ст.ст.61 СК України, дружина спадкодавця [PERSON] має право на ? частку житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільного майна подружжя. В постанові зазначено про наявність двох спадкоємців після смерті [PERSON]: дружини [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини, та дочки [PERSON], яка спадщину прийняла (а.с. 6). Згідно копії спадкової справи, наданої суду заявою від 27 грудня 2017 року [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у зв'язку з неможливістю видати свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок, на ? частину якого має право відповідач по справі [PERSON], яка на момент смерті спадкодавця була його дружиною та проживала разом з ним, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07.02.2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи, що до позивача [PERSON] в порядку спадкування перейшло право власності на нерухоме майно, а саме: ? частину житлового будинку від частини, що належала на момент смерті спадкодавця (1/2) розташованого за адресою: [ADDRESS], та на ? частку, що належала іншому спадкоємцю-Гранатовій А.Є. за результатом відмови від спадкування, яку позивач не має можливості оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю підстав для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов'язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить померлому [PERSON] та його дружині [PERSON] в рівних частках по ?. Позивач [PERSON] будучі спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та будучи спадкоємцем за законом в результаті відмови іншого спадкоємця за законом, належним чином прийняла спадщину після його смерті у вигляді ? частини будинку. Позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не має можливості в зв'язку з відсутністю підстав для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. Вимога про стягнення сплаченого судового збору не заявлено.

Outcome: partial