Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] вказує на те, що 27 квітня 2014 року близько 19:50 год. по вул.Шкільна в с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області відповідач [PERSON] кинув в автомобіль, яким він керував камінь в результаті чого пошкодив лобове скло та передню частину даху автомобіля. Матеріальний збиток спричинений неправомірними діями відповідача становить 5374 грн. 30 коп. Крім того також вказує на те, що він поніс моральну шкоду, в звязку з неможливістю користуватися автомобілем і відповідно не отримував дохід від надання послуг з перевезень у ФОП [PERSON] Також було підірвано його ділову репутацію. Відповідач не бажає вибачитися перед ним, відшкодувати заподіяні збитки, чим принижує його людську гідність. Розмір моральної шкоди визначив в сумі 12000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали повністю та просять задовільнити їх. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що його вини в заподіянні матеріальної шкоди [PERSON] не має. Шкода у вигляді пошкодження виникла внаслідок протиправних дій самого позивача [PERSON] Так, 27.04.2014 року в с.Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області, біля магазину «Діана», у нього виник конфлікт з позивачем. Під час конфлікту позивач намагався нанести йому тілесні ушкодження, але оскільки він перебував в стані алкогольного спяніння, то не втримавши рівновагу впав. Він його притиснув до землі та запропонував заспокоїтися та йти додому, оскільки в іншому випадку він буде змушений викликати працівників ДАІ. Позивач сів в автомобіль, а він з братом пішли в напрямку вул.Шкільна в с.Здовбиця, Здолбунівського району, Рівненської області. Проте, позивач [PERSON] розвернувши автомобіль почав їх з братом наздоганяти, спрямовуючи автомобіль на них. Вони заскочили на подвіря і позивач проїхав повз них. Розвернувшись в кінці вулиці та побачивши, що вони вийшли на вулицю, набираючи швидкість намагався знову наїхати на них. Помітивши це він взяв камінь з землі і махнув позивачу, щоб той зупинився. Проте, позивач продовжував рух і він підкинув камінь вверх та знову заскочив у двір. Позивач наїхав на камінь та зупинився. Після цього він викликав працівників ДАІ. Вважає, що він здійснював право на самозахист, а тому підстав для відшкодування заподіяної шкоди не має. Просить суд в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши інші докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Допитаний в судовому засіданні, як свідок позивач [PERSON] дав суду пояснення, що відповідач [PERSON] заподіяв йому збитки, кинувши в його автомобіль камінь в результаті чого було пошкоджено переднє лобове скло та передня частина даху автомобіля. Пояснення відповідача про те, що він намагався на нього наїхати автомобілем не відповідає дійсності, оскільки будь-яких таких дій він не вчиняв і не мав наміру вчиняти. Свідок [PERSON] пояснив суду, що 27 квітня 2014 року прогулюючись по вулиці він побачив, як позивач, керуючи автомобілем «Renaul Master» розвернувся на перехресті вулиці Зацерківя і почав рухатися вверх по вул.Шкільна. Попереду йшов відповідач. Позивач набираючи швидкість спрямував автомобіль на відповідача. Щоб якось зупинити автомобіль відповідач підняв камінь, показав його для водія. Оскільки, водій не зупинявся, то відповідач підкинув камінь вверх, а сам відійшов в сторону. Автомобіль наїхав на камінь та зупинився. Що стосується пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], то вони прибули на місце події вже після того, як автомобіль було пошкоджено і самої події не бачили. Також свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що між сторонами виникла суперечка під час якої вони штовхали один одного. Проте, як саме було пошкоджено автомобіль позивача він не бачив. Заперечуючи позов відповідач сам факт заподіяння шкоди не заперечує, а вказує лише на те, що шкоду він заподіяв при здійсненні ним права на самозахист від протиправних посягань позивача, а тому, відповідно ч.1 ст.1169 ЦК України, підстав для її відшкодування не має. Проте, відповідачем дана обставина в судовому засіданні не доведена. Так, відповідач відповідаючи на запитання дав суду пояснення, що камінь він підкинув за метрів 10-15 до автомобіля і у нього була можливість відійти в сторону, щоб уникнути наїзду. Проте, вважав, що позивач може в подальшому продовжувати рух та заподіяти негативні наслідки для когось. За таких обставин суд вважає, що відповідач міг уникнути конфлікту без заподіяння шкоди автомобілю позивача, а отже його дії є неправомірними. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно висновку експерта № 33 від 06.05.2014 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля [NUMBER], спричинений внаслідок пошкодження переднього лобового скла та передньої частини даху автомобіля, що мав місце 27.04.2014 року складає 5374,30 грн. Збитки заподіяні позивачу відповідачем на даний час не відшкодовані. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 5374,30 грн. підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд приходить до висновку, що відповідачем була завдана позивачу моральна шкода, яка полягає у душевних переживаннях, моральних стражданнях, втраті звичайного способу життя, необхідності відновлення здоровя через психологічний зрив, викликаний пошкодженням майна та неможливістю тимчасово ним користуватися та отримувати дохід, у порушенні нормальних життєвих звязків. При визначенні розміру моральної шкоди суд керується ст.23 ЦК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved