Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

В позові йдеться про те, що 03.06.2014 Великоберезнянським районним судом між сторонами розірвано шлюб. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні останньої. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, а їй одній важко нести витрати на утримання неповнолітнього сина. Посилаючись на дані обставини, [PERSON], просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно і до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України з проханням провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с. 10). Відповідач також в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю (а.с. 11). Зважаючи на повне визнання позову відповідачем, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України підстав, виходячи з наступного. По справі встановлено, що 03.06.2014 р. шлюб між сторонами розірвано. Дана обставина стверджується копією паспорта з відміткою припинення шлюбу на підставі рішенням Великоберезнянського районного суду від 03.06.2014 р. (а.с.2). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.01.2014 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області та довідок Стричавської сільської ради від 09.12.2015 р. №№ 350,351 вбачається, що [INFO] року народився [PERSON], який є неповнолітнім та перебуває на утриманні позивачки (а.с. 3,4,5). Оскільки відповідач жодної матеріальної допомоги позивачеві на утримання неповнолітньої дитини сторін не надає, що стверджується, як доводами позивача, так і визнанням позову відповідачем, суд задовольняє ці вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 184,191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (487,20 грн. судового збору - ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved