overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 20 жовтня 2007 року зареєстровано виконкомом Гірської сільської ради Бориспільського району Київській області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 24. Від шлюбу подружжя має дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дітей між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з`явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 25 червня 2011 року зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 241. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дитини між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 25 червня 2011 року зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 241. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дитини між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 29 квітня 2005 року зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київській області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 105. Від шлюбу подружжя має дитину - [PERSON], [INFO]. Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дитини між сторонами не існує. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позовних вимог позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння у подружньому житті, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що 31 травня 2008 року зареєстровано Єрківською селищною радою Катеринопільського району Черкаської області шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 7. Від шлюбу подружжя має дітей - [PERSON], [INFO] року р.н. та [PERSON], [INFO] Встановлено, що спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні стосунки не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам позивача. Спору щодо поділу майна та місцем проживання дітей між сторонами не існує. Також в заяві про уточнення позовних вимог позивач бажає у зв'язку з розірванням шлюбу відновити дошлюбне прізвище на «[PERSON]». Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах за період з 1.09.2013 року по 18.08.2014 року в сумі 2063,60 грн., а також неустойку за прострочення сплати аліментів за вказаний період в сумі 6682,93 грн. В судовому засіданні позивач зв’ялені вимоги підтримала і просить їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позов визнав і пояснив, що згоден на сплату заборгованості по процентах та неустойки за прострочення їх сплати в указаному позивачем розмірі. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.02.2007 року відповідач зобов’язаний сплачувати на користь позивача аліменти на користь позивача на утримання їх доньки [PERSON] щомісячно в розмірі ? із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.12.2006 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист за вказаним судовим рішенням перебуває на виконанні в РВ ДВС ХМРУЮ, згідно довідки котрого від 26.08.2014 року за вих. № 869, станом на 26.08.2014 року за відповідачем утворилась заборгованість по аліментах в сумі 1942,70 грн. Копії вказаних документів наявні в матеріалах справи. У відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивач вказує розмір неустойки в сумі 6682,93 грн., вказаний розмір неустойки відповідач визнає, пояснюючи, що згоден вказану суму сплатити. За таких обставин у відповідності до ч. 1 ст. 61, ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд вважає за необхідне позов в цій частині заявлених вимог задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача 6682,93 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів в період з 1.09.2013 року по 18.08.2014 року. Разом з тим, оскільки визнання відповідачем позову в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах суперечить закону і порушує його права, суд в цій частині не приймає його визнання позову. Так, аліменти вже присуджені позивачеві з відповідача і вказана нею сума аліментів 2063,60 грн. також уже присуджена на її користь судовим рішенням, а тому вдруге стягнута судом бути не може. Крім того, не підтвердився в судовому засіданні і сам розмір заборгованості, оскільки згідно наданої позивачем довідки він становить 1942,70 грн. За таких обставин в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті аліментів позивачеві слід відмовити. Судові витрати у справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовною заявою до суду; 243,60 грн. судового збору слід компенсувати позивачеві з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом до відповідача, пояснивши, що вона є власником квартири [ADDRESS], в якій до осені 2010 року проживав відповідач - її колишній чоловік, проте з осені 2010 року він переїхав на інше місце проживання, з цього ж часу не проживає в квартирі, не користується житлом, не сплачує комунальні платежі, шлюб між ними в 2013 році розірвано. Просить визнати його таким, що втратив право користування належною їй квартирою. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просить його задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду справи, надіслав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечень проти задоволення позову не висловила. Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що позивачеві на праві приватної власності згідно договору дарування від 11.01.2008 року належить квартира [ADDRESS] В зазначеній квартирі з 3.11.2005 року зареєстровано місце проживання відповідача - на той час чоловіка позивача, однак з 2010 року він за вказаною адресою не проживає, крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 4.03.2013 року шлюб між сторонами розірвано, зазначене рішення суду, копія котрого наявна в матеріалах справи, набрало законної сили 15.03.2013 року. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються відповідачем, як вбачається з його власноручної заяви, надісланої до суду. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Тому суд вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS], а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому вказала, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області видано виконавчий лист від 25.12.2013 року, за яким судом було вирішено стягувати з [PERSON] на користь позивача кошти (аліменти) на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн., щомісячно, починаючи з 21.11.2013 року і до повноліття сина, тобто до [INFO] року. Починаючи від дати прийняття рішення суду та видачі виконавчого листа, жодних коштів на утримання сина відповідач не сплачує. Заборгованість зі сплати аліментів на день звернення до суду не ліквідована.Тому, просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. В судове засіданні позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення. Третя особа направила на адресу суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника. Дослідивши надані докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження: серія [NUMBER], батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Згідно виконавчого листа від 25 грудня 2013 року по справі № 280/2526/13-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено кошти (аліменти) на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 21.11.2013 року і до повноліття сина, тобто до [INFO] року. Згідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до довідки № 393 від 27.08.2014 року, виданої виконкомом Кропивнянської сільської ради Коростишівського району Житомирської області [PERSON], про те, що дійсно її сім»я малозабезпечена, вона сама виховує сина - [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки № 514 від 15.07.2014 року, виданої [PERSON], то вона дійсно не отримувала аліменти з [PERSON], у період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року. Відповідачем будь-яких доказів щодо незадовільного стану здоров'я до суду не надано, а тому останній має змогу працювати і сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, що визначений судовим рішенням, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243, 60 гривень судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.180,182,184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки подружнє життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, в сім'ї виникали непорозуміння, дітей немає. Фактично з травня місяця 2010 року їхня сім»я розпалась. Спільно нажитого майна немає. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сім»ї та унеможливлює примирення з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити, витрати по розірванню шлюбу покласти на відповідача. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, позивач не заперечив проти ухвалення судом заочного рішення. Суд, дослідивши надані по справі докази, на засадах змагальності в межах позовних вимог, беручи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, 15.12.2001 року Шахворостівською сільською радою Корсотишівського району, Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], запис № 7. Від шлюбу сторони дітей немають. Позивач і відповідач зберегти сім'ю не бажають, не підтримують подружніх стосунків, примиритись не бажають, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути на її користь аліменти для утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов'язку по її матеріальному утриманню. Син знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позов в уточненому розмірі визнає, згоден сплачувати аліменти на дитину в сумі 400 грн. щомісячно. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні. Заявлені позовні вимоги суд знайшов законними, оскільки вони підтверджуються копією рішення Хмельницького міськрайонного суду про розірвання шлюбу між сторонами, копією свідоцтва про народження, довідкою про склад сім'ї позивача, наявними в справі, а також визнаються відповідачем.

Outcome: approved