Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

В провадження Савранського районного суду Одеської області надійшла цивільна справа за заявою [PERSON], зацікавлена особа Флоринська сільська рада Бершадського району Вінницької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На обґрунтування заяви [PERSON] вказала, що в порядку спадкування за заповітом набула право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] Бершадського району. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 4109 від 22.11.1994р.. Зазначене свідоцтво було видано на підставі заповіту, посвідченого 09.11.1988р. Флоринською сільською радою Бершадського району. При оформленні 09.11.1988р. заповіту службовою особою Флоринської сільської ради прізвище заявниці вказано як «[PERSON]», що призвело до того, що їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та також зазначено прізвище як «[PERSON]». На даний час заявниця має намір розпорядитись своїм майном, але вчинити правочин позбавлена можливості внаслідок того, що у зазначеному правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності, прізвище власника не збігається з прізвищем заявниці вказаним у її паспорті. Оскільки в інший спосіб встановити факт належності правовстановлюючого документа неможливо і законодавством не передбаченого іншого порядку встановлення факту [PERSON] звернулась до суду із розглядуваною заявою. Заявниця в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про підтримку заявлених вимог та прохання розглянути справу за її відсутності (а. с. 25). Представник Флоринської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання вимог [PERSON] та просить суд розглянути справу за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку заявниці та представника зацікавленої особи, викладені ними у заявах, вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно паспорта громадянина України прізвище заявниці значиться як «[PERSON]» (а. с. 3-4). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу заявниця отримала прізвище «[PERSON]» (а. с. 12). При складанні заповіту від 19.11.1988р. уповноваженою особою Флоринської сільської ради Бершадського району дані особи на яку складено заповіт (заявниці) помилково зі слів, указано прізвище «[PERSON]» (а. с. 13). Як наслідок зазначеного, у відповідності до заповіту, видано свідоцтво про право на спадщину № 4109 від 22.11.1994р. (а. с. 6), в якому також зазначено прізвище заявниці як «[PERSON]». Не відповідність прізвищ у паспорті та правовстановлюючому документі позбавляє [PERSON] можливості розпорядитись своїм майном. Підтвердження факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право на спадщину за заповітом необхідне [PERSON] для здійснення належного їй права власності на нерухоме майно і не пов'язане з наступним вирішенням спору про право. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що особисті дані спадкоємиці були внесені помилково із-за помилкового зазначення її прізвища в заповіті та свідоцтві про право на спадщину за заповітом, яке було видане на основі заповіту. помилковість зазначення прізвища «[PERSON]» замість «[PERSON]» відстежується тим, що заповіт складався зі слів спадкодавця, що підтверджується відсутністю у заповіті будь-яких інших анкетних даних спадкоємиці окрім прізвища, ім'я та по батькові. На підставі викладеного,

Outcome: approved