Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що відповідач власними протиправними діями спричинила смерть брата позивача, а саме: завідомо знаючи про стан здоровя чоловіка не надала останньому належного догляду, обмежувала його в коштах на лікування, а в період кризового стану гострого порушення мозкового кругообігу, з подальшою госпіталізацією хворого, відповідач не відповідала на телефонні дзвінки, а зявилася в мережі через декілька днів, коли їй додзвонилася донька позивача й повідомила про критичний стан чоловіка. З огляду на таку, на переконання позивача, поведінку відповідача, останню слід усунути від права на спадкування після смерті чоловіка [PERSON] . В судовому засіданні позивач позов підтримав і просить вимогу задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився, забезпечив явку повноважного представника. Сторона відповідача надала мотивований відзив, змістом якого просить суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю. [PERSON] та її представник зазначають про неналежність сторони позивача, адже він не є спадкоємцем після смерті власного брата; наголошують на недоведеності позивачем позовних вимог, хоча обов`язок доказування обставин покладається на кожну із сторін справи; стверджують на недопустимості такого доказу, як письмові покази сусідки. Розглянувши матеріали справи, Суд встановив наступні обставини. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті спадщину за законом прийняли [PERSON] -дружина спадкодавця та [PERSON] - його мати. До позовної заяви не долучено належні та допустимі докази того, що позивач є спадкоємцем [PERSON] або отримує право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Позивач стверджує, що що відповідач, як дружина спадкодавця [PERSON] , штовхала його на стреси, не забезпечувала йому належне харчування, не доглядала за ним під час хвороби, не давала йому коштів на лікування. Наводяться положення приписів частин 1 та 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України. В описовій частині позовної заяви зазначені події останнього дня життя [PERSON] та обставини його смерті. В підтвердження обставин справи позивачем долучено копії звернень в правоохоронні органи, скарг в органи охорони здоров`я та відповідей на них. Вирішуючи спір суд наголошує наступне. Відповідно до частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту згаданої норми, та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до\~СК України\~не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема ч.1\~ст. 82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Сприяючи у здійсненні прав, Судом було роз`яснено позивачу у підготовчому судовому засіданні про обов`язок кожною із сторін належними, допустимими та достатніми доказами доводити обставини, на котрі позивач посилається на обґрунтування вимог. Разом з тим, надані позивачем докази - копії звернень в правоохоронні органи, скарг в органи охорони здоров`я та відповідей на них, не свідчать про доведення наявності необхідного переліку обставин до задоволення позову: ухилення відповідача від надання власному чоловіку допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме [PERSON] . При цьому судом вище вже наголошено на неналежності особи позивача [PERSON] не входить до кола спадкоємців першої черги після смерті брата, й не є спадкоємцем за заповітом. Для підтвердження безпорадного стану необхідно не тільки перерахувати діагностовані або наявні хвороби у спадкодавця, але і довести, що внаслідок цих хвороб він не міг власними силами фізично і матеріально самостійно підтримувати (забезпечувати) нормальні умови свого життя. При цьому, важка хвороба може бути тільки причиною безпорадного стану особи. Наявність хвороб на час смерті, їх тривалий характер, давність набуття не свідчать про безпорадний стан за життя чи на час смерті. З позовної заяви слідує, що діагноз «гостре порушення мозкового кровообігу» [PERSON] встановили в закладі охорони здоров`я 23.09.2016 а про його стан повідомили позивача біля 20 год. 30 хв. При цьому, позивач вказує, що на наступний день відповідачка вже була біля чоловіка. Проте ця обставина не відповідає дійсності, оскільки відповідачка з`явилася в лікарні 23.09.2016, тобто, з врахуванням необхідного часу на дорогу (так як вона знаходилася поза межами міста Тернопіль) одразу, як тільки дізналася про важкий стан чоловіка. 23.09.2016 [PERSON] перебував в закладах охорони здоров`я і потребував саме спеціалізованої медичної допомоги, яку відповідач надати об`єктивно не могла. На переконання суду саме припущенням позивача є твердження про те, що відповідач не надала [PERSON] кошти на лікування чи не відповідала на його телефонні дзвінки. З позовної заяви слідує, що позивач не заперечує ту обставину, що [PERSON] отримував пенсію, як і відповідачка, тому володів достатніми грошовими коштами, щоб пройти звичайну діагностику в закладі охорони здоров`я, з врахуванням переліку платних обстежень. Порівняння розміру пенсій відповідачки і її чоловіка значення для справи не мають, оскільки позивачем не наведено обставини необхідності залучення для потреб лікування коштів, в обсягах відмінних від звичайних витрат на лікування. З огляду на наведене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~в тому\~числі,\~ належать\~витрати на професійну правничу допомогу; За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; Позивач, як інвалід другої групи, звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. А відтак суму судового збору слід віднести на рахунок держави. Разом з тим Законом не передбачено звільнення інвалідів другої групи від стягнення інших судових витрат в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, сума якої покладається на позивача в разі відмови в позові. Стороною відповідача суду заявлено до стягнення з відповідача 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Розмір професійної правничої допомоги відповідач підтверджує договором про надання правової допомоги від 24.05.2019 року №18, звітом від 23.08.2019 року про виконання договору про надання правової допомоги, та копією квитанції до прибуткового касового ордера № 10 від 22.08.2019 року. Змістом звіту від\~23.08.2019\~року про\~виконання договору\~про надання\~правової допомоги узгоджено обсяг виконуваних робіт: ознайомлення з матеріалами справи 2 години, зясування обставин, вивчення документів, визначення правової позиції 6 годин, складання та подання відзиву 5 годин, складання та подання попереднього розрахунку судових витрат 0, 5 год, направлення позивачу відзиву на позовну заяву та попередній розрахунок судових витрат 0, 5 год., складання та подання заяви про забезпечення судових витрат 2 год, участь в судовому засіданні 13.06. та 15.08 2 год, всього 18 год. Новою редакцією ЦПК (частиною 2 статті 137) встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідна заява була зроблена стороною відповідача. Пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частин першої та другої\~статті 30\~Закону\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої\~статті 27 Закону\~до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України\~закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Разом з тим, згідно ч.4 ст 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зваживши надані представником відповідача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, правову допомогу суд вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів щодо детального опису виконуваних адвокатом робіт, а саме що малося на увазі - з`ясування обставин, вивчення документів, визначення правової позиції та доведення до відома клієнта суду незрозуміло, які саме дії вчинялися та приймалися рішення і в чому мало прояв визначення правової позиції з доведенням до відома клієнта на визначений в акті виконаних робіт час виконаних робіт 6 годин. З огляду на наведене, з врахуванням складності справи, поведінки учасників, обсягу виконаних робіт, принципу пропорційності та розумності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу З урахуванням наведеного,

Outcome: approved