Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Віннер-Одеса» про відшкодування шкоди. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та підстави звернення до суду, позивач посилалась на ті обставини, що [PERSON] є власником автомобілю марки «Форд Мустанг», реєстраційний номер [NUMBER]. 05 квітня 2016 року на території станції технічного обслуговування автомобілів ТОВ «Віннер-Одеса» відбувся наїзд даного автомобілю на стіну, спричинений працівником ТОВ «Віннер-Одеса» [PERSON], що призвело зокрема до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю. Позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну майнову і моральну шкоду повинно ТОВ «Віннер-Одеса». Виходячи з викладеного, [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, в якому просила: стягнути з ТОВ «Віннер-Одеса» на користь [PERSON] суму майнової шкоди в розмірі 206180,81 гривень; суму моральної шкоди в розмірі 100000,00 гривень та судові витрати. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, але від представника особи на адресу суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник ТОВ «Віннер-Одеса» у відкрите судове засідання не зявилась, але від особи на адресу суду надійшла заява про заперечення проти заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені і забезпечені письмові докази, надавши виниклим між сторонами правовідносинам належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог виходячи з наступного. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що власником автомобілю марки «Форд Мустанг», реєстраційний номер [NUMBER], 2005 року випуску, є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ №436302 від 25 вересня 2015 року. 05 квітня 2016 року автомобіль був доставлений на станцію технічного обслуговування автомобілів ТОВ «Віннер-Одеса» за адресою: місто Одеса, вулиця М. Грушевського, 39-Б, для огляду та здійснення діагностики, про що свідчить замовлення на обслуговування №ЗН-52509 від 05 квітня 2016 року. Однак 05 квітня 2016 року приблизно о 11 годин 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Форд Мустанг», реєстраційний номер [NUMBER], по території станції технічного обслуговування автомобілів ТОВ «Віннер-Одеса», працівником [PERSON] був здійснений наїзд на стіну, що призвело до заподіяння механічних пошкоджень транспортного засобу та тілесних ушкоджень водія. В матеріалах справи присутній висновок №1893 по автотехнічному дослідженню технічного стану автомобілю марки «Форд Мустанг», реєстраційний номер [NUMBER], складений судовим експертом Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України 11 травня 2016 року, відповідно до якого на момент ДТП рульове керування автомобіля, його ходова частина перебували в працездатному стані, дозволяли водієві керувати автомобілем, не мали несправностей, які б приводили для раптового для водія відведення автомобіля убік, або до раптової втрати керованості транспортним засобом. Робоча гальмова система автомобілю перебувала в працездатному стані, дозволяла знижувати швидкість транспортного засобу з відомою водію ефективністю, не мала несправностей, що приводять до раптової для водія відмови, раптового відведення автомобіля убік при русі і гальмуванні. Педаль акселератора перебувала в працездатному стані. Згідно матеріалів висновку №3199 додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю марки «Форд Мустанг», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП 05 квітня 2016 року, складений судовим експертом Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України 19 липня 2016 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена у розмірі 186524,81 гривень. Даний звіт сторонами не заперечувався, заяв про забезпечення доказів з цього приводу не надходило. За заявою сторони позивача про забезпечення доказів, суду представлено у розпорядження показання технічного приладу, що має функцію відеозапису, які відтворені в електронному вигляді на носії інформації (оптичний носій «Datex» DVD-R 4.7 GB 16x», із файлами, датованими 05 квітня 2016 року). Відеоряди файлів містять записи з камер спостереження ТОВ «Віннер-Одеса», які фіксують факт зіткнення транспортного засобу із стіною будівлі. Як зазначає ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Як встановлює ст. 1172 ч.1 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Суд погоджується із позицією сторони позивача, що оскільки [PERSON] передала ТОВ «Віннер-Одеса» автотранспортний засіб для огляду та здійснення діагностики, що є платною послугою, яку надає відповідач, правовідносини між сторонами врегульовані, в тому числі, положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Як передбачає ст. 10 ч. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець зобовязаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у звязку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Згідно ст. 22 ч.ч.1,2 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Виходячи з викладеного, суд вбачає обґрунтованим стягнути з ТОВ «Віннер-Одеса» на користь позивача [PERSON] суму майнової шкоди в розмірі 186524,81 гривень згідно експертного висновку. При цьому суд вбачає, що включенню до загального розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем, підлягають витрати, повязані із евакуацією та зберіганням пошкодженого транспортного засобу в розмірі 4230,00 гривень та витрати, повязані із визначенням матеріальних збитків в розмірі 4648,00 гривень. В силу ст. 22 ч.ч.1,2,3 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. У звязку з пошкодженням транспортного засобу та необхідністю пересування, [PERSON] зверталась до послуг таксі протягом періоду з квітня 2016 року по вересень 2016 року та на відповідні послуги особою витрачено в загальному розмірі 10778,00 гривень. Оскільки вказані витрати позивача [PERSON] повязані виключно із аварійним пошкодження транспортного засобу, суд вбачає обґрунтованим стягнути такі витрати з відповідача ТОВ «Віннер-Одеса». В силу ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як розяснюють п.п. 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Отже зважаючи на відповідні вимоги суд погоджується, що позивачу [PERSON] було заподіяно певної моральної шкоди, однак суму компенсації в розмірі 100000,00 гривень, яку заявила до стягнення позивач, суд вбачає надмірною. Спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим стягнути з ТОВ «Віннер-Одеса» на користь [PERSON] суму компенсації заподіяної моральної шкоди у розмірі 3000,00 гривень. Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак як чітко зобовязує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У звязку з цим, в процесі розгляду даної цивільної справи суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення інших вимог сторони позивачів та прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з ТОВ «Віннер-Одеса» на користь держави суму неоплаченого судового збору в загальному розмірі (206180,81 х 1,5) / 100 = 3092,71 гривень. При цьому суд не вбачає можливим задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу, що визначена стороною у розмірі 12500,00 гривень, оскільки суду не надано належних доказів понесення цих витрат та не представлено розрахунків відповідної суми, що унеможливлює перевірку її обґрунтованості згідно ст. 84 ч.2 ЦПК України та ст.ст. 1,2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: partial