Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

В позові [PERSON] , вказала що, [INFO] померла її матір, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру загальною площею 52,7 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ѕ частина вказаної квартири належала її покійній матері на підставі свідоцтва про право власності та житло від 19 січня 1994 року, виданого Запорізьким залізорудним комбінатом, право власності на яке було зареєстровано Василівським районним бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 26 за реєстровим номером 74, а іншу Ѕ частину даної квартири її мати за життя придбала за договором купівлі-продажу, посвідченого на товарній біржі «Контакт» 22 жовтня 1998 року за № Н-0152. 09 листопада 1998 року договір купівлі-продажу зареєстрований Комунальним підприємством «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради Запорізької області в реєстровій книзі № 26 за реєстрованим номером 74. Угода двома сторонами виконана у повному обсязі, мати позивачки виплатила продавцю повну суму грошових коштів за квартиру і він ніколи не пред`являв до матері жодних претензій. Позивачка оформила своє право на спадщину після смерті матері на Ѕ частину квартири, інших спадкоємців окрім неї немає. Позивачка вказує, що оскільки продавець, [PERSON] , та покупець, [PERSON] , померли, позивачка позбавлена можливості прийняти Ѕ частину квартири в спадщину, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений, державна реєстрація права власності може бути проведена лише після визнання права власності на підставі рішення суду, а тому просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Представник позивача в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просить задовольнити позов Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Відзиву на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно доч.2ст.77ЦПК України, предметом доказування є обставини,що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1998 року, реєстраційний №Н-0152, член біржі, [PERSON] , уклав договір доручення на продаж об`єкту нерухомості № 152-П з брокером брокерської контори приватного підприємства «Коралл» Черніковою Н.С., а член біржі, [PERSON] , уклала договір доручення на придбання об`єкта нерухомості, за реєстраційним номером №152-К, з брокером брокерської контори приватного підприємства «Коралл» [PERSON] , розташованої за адресою [ADDRESS] . 22 жовтня 1998 року між вищевказаними брокерами, [PERSON] та [PERSON] , за результатами біржевих торгів, які відбулися на товарній біржі «Контакт», було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . Даний договір був посвідчений підписами брокерів та директором товарної біржі «Контакт» Ісаковою Л.В. (а.с.23). Відповідно до реєстраційного посвідчення від 09 листопада 1998 року, виданого ДКП «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» засвідчено, що Ѕ частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 1998 року (а.с.24). Технічна характеристика квартири за адресою: [ADDRESS] , підтверджується технічним паспортом, складеним РКП «Василівським районним бюро технічної інвентаризації» (а.с.21-22). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 квітня 2019 року, [INFO] померла мати позивачки, [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , в графі мати вказано « [PERSON] » ( а.с. 21) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 28 лютого 1984 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] » ( а.с. 14). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 19 березня 1986 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , в результаті якого змінили прізвище на « [PERSON] » (а.с. 15). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу Кириченко В.В., [PERSON] , отримала в спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , Ѕ частину у праві власності на квартиру [ADDRESS] ( а.с. 18) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 793/02-31 від 11.11.2019, виданої приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу Кириченко В.В., [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на Ѕ частину у праві власності на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що нотаріусом не може бути прийнятий договір купівлі-продажу укладений на товарній біржі «Контакт», в якості документу, що посвідчує право власності (а.с. 19). Згідно витягу зі звіту про незалежну оцінку ФОП [PERSON] , ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме, трьохкімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 15.03.2020, становить 207 420 грн. (а.с.22-23). Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Кириченко В.В. 11 вересня 2019 року після смерті [PERSON] , із завою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , якій, в подальшому, видано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно дост.15 Закону України «Про товарну біржу»,в редакції на 14 серпня 1996 року, зазначено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Статтею 227 ЦК УРСР, який діяв на час укладення правочину, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Положеннямист.47 ЦК УРСР(в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року, зі змінами № 15 від 15 травня 1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними», з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У своєму листі № 24-753/0/4-13від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзначив, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом З огляду на викладене та враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна померлої, інші спадкоємці відсутні, позивач на теперішній час у зв`язку з відсутністю нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу на квартиру, позбавлена можливості оформити свої спадкові права, спадкоємцем законно набуто право власності на майно, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved