Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до Держави Україна в особі Головного управління державної казначейської служби у Рівненській області про стягнення шкоди, завданої злочином звернувся [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просить суд їх задоволити та стягнути з держави Україна в особі головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області на користь [PERSON] 41307,55 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за ремонт автомобіля внаслідок ДТП; 39951,50 грн. в рахунок відшкодування шкоди потерпілим (в порядку регресу) згідно розписки шляхом списання коштів (з рахунку коштів держбюджету). Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 листопада 2007 року [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц 311 CD» державний номерний знак [NUMBER], перевозячи пасажирів по маршруту Рівне - Клевань порушив вимоги п.2.3., 16.11, 16.3. ПДР та допустив зіткнення з автомобілем КАМАЗ-4310 д.н. [NUMBER]. Внаслідок ДТП загинуло двоє пасажирів, що знаходились в салоні автомобіля та 34 людини отримали різних ступенів ушкодження здоров'я , автомобіль керований [PERSON] отримав механічні пошкодження. Вказаний транспортний засіб належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 17 грудня 2005 року. Вироком Рівненського районного суду від 08 травня 2008 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки. Рішенням Рівненського міського суду від 19 квітня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 41307,55 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за ремонт автомобіля внаслідок ДТП; 39951,50 грн. в рахунок відшкодування шкоди потерпілим (в порядку регресу) згідно розписки; 2000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Після набрання рішенням Рівненського міського суду від 19 квітня 2011 року позивачем було отримано виконавчий лист та передано на виконання у Відділ ДВС. 21 грудня 2011 року постановою державного виконавця Відділу ДВС Рівненського МУЮ Гнесь Т.В. при примусовому виконанні судового рішення було повернуто виконавчий документ стягувачеві за відсутності майна у боржника [PERSON] за рахунок якого може відбутися стягнення. Вважає, що правовідносини щодо відшкодування шкоди завданої [PERSON], прийняла на себе держава України, згідно ст.1177 ЦК України, відшкодувати її можливо на підставі ст.1166 ЦК України, яка передбачає загальні засади відшкодування шкоди (аналогія закону). Тому, з цих підстав, представник позивача просить суд заявлені позовні вимоги задоволити. В судове засідання представник відповідача не з'явився, однак подав до суду письмові заперечення згідно яких заявлені позовні вимоги позивача не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що з мотивувальної частини рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 квітня 2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди вбачається, що суд встановив, : до пояснень відповідача в тій частині, що він мав-би відшкодовувати збитки відповідно до ст.132 КЗпП України, суд відноситься критично, оскільки відповідач не приймає до уваги вимоги п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України, згідно якої відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Отже, діяння [PERSON] мали ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, тому він повинен нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяну з його вини [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряджу, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина 1 статті 55 КПК України передбачає, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Тому з цих підстав представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10 листопада 2007 року близько 11 год. [PERSON] керуючи автомобілем «Мерседес -Бенц 311 CD» д.н. [NUMBER], допустив порушення п.2.3., п.16.11., п.16.3. Правил дорожнього руху України. Рухаючись по дорозі смт.Клевань - село Зоря в Рівненському районі при перехресті з головною дорогою Устилуг - Луцьк - Рівне, перед якою стоїть знак «Дати дорогу», передбачений п.33.2.1. «Правил дорожнього руху» (який вимагає дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі) він не надав переваги автомобілю КАМАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в напрямку м.Рівне, не зупинився, як вимагає зазначене правило і внаслідок зазначених порушень Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з транспортним засобом, в результаті цієї ДТП пасажири автомобіля «Мерседес -Бенц 311 CD» д.н. [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] отримали травми від яких настала їх смерть, а пасажири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 08 травня 2008 року визнано винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому, із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк у три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк у два роки. Рішенням Рівненського міського суду від 19 квітня 2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 41307,55 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди за ремонт автомобіля внаслідок ДТП; 39951,50 грн. в рахунок відшкодування шкоди потерпілим (в порядку регресу) згідно розписки; 2000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. В решті позовних вимог позивачу відмовлено. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.1177 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи, що діючим законодавством умови та порядок відшкодування державою майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, на даний час не визначені, тому відповідач позбавлений можливості вчинити певні дії щодо такого відшкодування, в судовому засіданні представник позивача заявлені ним позовні вимоги не довів, отже, позов є передчасним, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed