Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В серпні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], Городищенської сільської ради Менського району Чернігівської області, в якому просила визнати незаконними та скасувати рішення Городищенської сільської ради Менського району від 02 березня 2012 року про надання [PERSON] дозволу на розробку проектів землеустрою по відводу земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства; визнати незаконним і скасувати рішення Городищенської сільської ради Менського району від 30 січня 2015 року про затвердження проектів землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства; скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства; визнати недійсними свідоцтва про право власності, видані державним реєстратором, на ім»я [PERSON] на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги мотивовані тим, що їй та [PERSON] на праві власності належить по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS]. Рішенням Менського районного суду від 18 січня 2016 року проведений реальний поділ вказаного житлового будинку з надвірними спорудами між співвласниками. В порушення приписів законодавства Городищенська сільська рада Менського району Чернігівської області своїми рішеннями від 02 березня 2012 року надала дозвіл на розробку проектів землеустрою про передачу безоплатно у власність лише [PERSON] земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,25 га, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,62 га; обидві земельні ділянки знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Городищенської сільської ради від 30 січня 2015 року затверджені проекти землеустрою та передані у власність [PERSON] земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. В подальшому державним реєстратором [PERSON] були видані свідоцтва про право власності на земельні ділянки та здійснена їх державна реєстрація. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2017 року позовні вимоги задоволені. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що в 2007 році йому та позивачці було відомо, що земельна ділянка на праві власності їм не належить, тобто позивачка звернулась до суду з позовом поза межами строку позовної давності. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що позивачка не зверталась з заявою про передачу земельних ділянок у власність, тобто її права не порушені. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що земельні ділянки передані йому у власність з дотриманням приписів законодавства. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що позивачка мешкає у Київській області та використала своє право на приватизацію присадибної земельної ділянки. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені Земельним кодексом України і перелік цих підстав є вичерпним. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по [ADDRESS]. Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2016 року проведений реальний поділ житлового будинку з надвірними спорудами за адресою : [ADDRESS] між співвласниками. Рішенням Городищенської сільської ради від 02 березня 2012 року « Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON]» надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0.62 га на території Городищенської сільської ради за адресою : [ADDRESS]. Рішенням Городищенської сільської ради від 02 березня 2012 року « Про надання дозволу на розробку проектно-технічної документації із землеустрою про передачу безоплатно у власність земельної ділянки [PERSON]» надано дозвіл [PERSON] на розробку проектно-технічної документації із землеустрою про передачу безоплатно у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0.25 га, що за адресою : [ADDRESS]. Рішенням Городищенської сільської ради від 30 січня 2015 року « Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства [PERSON]» затверджені проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , площею 0. 25 га, кадастровий номер [NUMBER], земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства , площею 0.0545 га, кадастровий номер [NUMBER], які знаходяться в [ADDRESS], земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства , площею 0.1197 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходяться в [ADDRESS]. 04 лютого 2015 року проведена державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , площею 0. 25 га, кадастровий номер [NUMBER], земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства , площею 0.0545 га, кадастровий номер [NUMBER], які знаходяться в [ADDRESS] та [PERSON] отримав свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] є співвласника житлового будинку з надвірними спорудами, а тому до кожного із них мало перейти право користування чи право власності на земельну ділянку. Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. За змістом ст. 120 Земельного кодексу України ( в ред.., чинній на момент спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах набули права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою : [ADDRESS]. В порушення приписів ст.. 120 Земельного кодексу України орган місцевого самоврядування прийняв рішення про передачу безоплатно у власність земельної ділянки, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель і споруд, площею 0.25 га лише [PERSON] За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визнання недійсними рішень Городищенської сільської ради від 02 березня 2012 року « Про надання дозволу на розробку проектно-технічної документації із землеустрою про передачу безоплатно у власність земельної ділянки [PERSON]» та від 30 січня 2015 « Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства [PERSON]» щодо затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку, надвірних будівель і споруд, узгоджується з приписами законодавства та матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги про те, що в 2007 році йому та позивачці було відомо, що земельна ділянка на праві власності їм не належить, тобто позивачка звернулась до суду з позовом поза межами строку позовної давності, апеляційний суд до уваги не приймає , оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм. Крім того, позивачка при зверненні до суду з позовом зазначила, що про порушення своїх прав ( передача земельних ділянок у власність [PERSON]) дізналась в середині 2016 року і такі твердження позивачки будь-якими доказами не спростовані. Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не зверталась з заявою про передачу земельних ділянок у власність, тобто її права не порушені, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи протирічать приписам ст.. 120 Земельного кодексу України. Доводи апеляційної скарги про те, що земельні ділянки передані йому у власність з дотриманням приписів законодавства, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи не узгоджуються з письмовими доказами по справі. Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка мешкає у Київській області та використала своє право на приватизацію присадибної земельної ділянки, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки у позивачки може перебувати в оренді земельна ділянка цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Доводи апеляційної скарги про те, що підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені Земельним кодексом України і перелік цих підстав є вичерпним, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки права позивачки були порушені і вона не позбавлена можливості , з урахуванням приписів ст. 152 Земельного кодексу України, звернутися з відповідним позовом. З урахуванням приписів ст.. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на передачу їм у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею не більше 2 га, а для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у селах не більше 0.25 га. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням органу місцевого самоврядування [PERSON] передано у власність земельні ділянки площею 0.0545 га та 0.1197 га , цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Прийняття органом місцевого самоврядування такого рішень та набуття [PERSON] права власності на земельні ділянки , цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, прав позивачки будь-яким чином не порушує, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, співвласниками якого є [PERSON] та [PERSON], розташований на земельній ділянці цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а тому у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. Апеляційний суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішень державного реєстратора, визнання недійсним свідоцтв про право власності на земельні ділянки, які видані державним реєстратором, та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки , оскільки Менська районна держана адміністрація, як суб»єкт державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, до участі у справі як відповідач не залучена. Позовна заява має сім немайновий вимог, при зверненні з апеляційною скаргою [PERSON] сплачений судовий збір в сумі 4244.24 грн.. а тому, з урахуванням приписів ст.. 88 ЦПК України, з позивачки на користь [PERSON] у відшкодування судових витрат, пов»язаних з апеляційним розглядом справи, слід стягнути 3334.76 грн.

Outcome: partial