Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля та за зустрічним позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. 14.12.2015 року за наслідками розгляду даної справи судом ухвалено рішення суду, яким \~в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності - задоволено.Однак в рішенні суду не вирішено питання про стягнення судових витрат. Представником позивача 29.12.2015року подано апеляційну скаргу на вказане рішення. 11.01.2016року ухвалою апеляційного суду Вінницької області повернуто цивільну справу для ухвалення додаткового рішення. Представник позивача по зустрічному позову в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд даного питання у його відсутність, при винесені додаткового рішення покладається на розсуд суду. Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявились з невідомих суду причин. Враховуючи вимоги ст. 220 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дане питання у відсутність учасників судового процесу. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Так, згідно квитанції №173589924871867 від 05.05.2015 [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 247гривень за подання первісного позову до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля. Відповідно до квитанції №177107521170883 від 30.11.2015року [PERSON] було сплачено судовий збір в розмірі 1495грн. за подання зустрічної позовної заяви до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. 14.12.2015 року рішенням суду в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі продажу автомобіля відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності задоволено (а.с.183-184). Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В даному випадку, під час ухвалення рішення суду від 14.12.2015р., суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно п. 36 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне судовий збір по первісному позову залишити за позивачем [PERSON], а по зустрічному позову [PERSON] стягнути з відповідачів на користь позивача в розмірі 1495грн. в рівних частках. На підставі викладеного,

Outcome: approved