Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В позовній заяві позивач просить усунути перешкоди для ПАТ АБ «Укргазбанк» у здійсненні ним права власності на квартиру № 256, що розташована по вул. Гагаріна, 33 в м. Черкаси шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням [PERSON] та виселення його і осіб, які перебувають в даній квартирі, без надання іншого житлового приміщення. Також в позові заявлено вимогу про передачу на зберігання позивачу вказаного житлового приміщення та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 107\~700 доларів США на придбання нерухомості під заставу цієї нерухомості, а саме: квартири [ADDRESS], яка була передана в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк». У зв?язку з невиконанням умов кредитного договору, 11.02.2010р. рішенням суду звернено стягнення на предмет іпотеки. В процесі виконавчого провадження право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, перейшло ПАТ АБ «Укргазбанк». Проте, позивач не має можливості реалізувати своє право власності на дану квартиру, так як відповідач самовільно поселився в квартиру сам та заселив невідомих осіб. З метою захисту своїх прав, як власника, банк звернувся до суду з зазначеним позовом. Представник позивача [PERSON] надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Відповідно до ст.224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 23.05.2008 між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 00-111/08, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 107\~700 доларів США на придбання нерухомості під заставу цієї нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] /а.с.4-5/. Відповідно до договору іпотеки № ДІ-00-111/08 зазначена квартира передана в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк» /а.с.6-7/. У зв?язку з невиконанням умов кредитного договору, 11.02.2010р. рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернено стягнення на предмет іпотеки. Під час примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення заборгованості, затвердженого Центральним ВДВС Черкаського МУЮ, 16.12.2015р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право власності, згідно якого ПАТ АБ «Укргазбанк» набув право власності на вищевказану квартиру /а.с.8/. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2015 індексний номер 50056366, власником квартири [ADDRESS] є ПАТ АБ «Укргазбанк» /а.с.9/. На теперішній час у спірній квартирі ніхто не зареєстрований, що підтверджується відомостями по квартирної картки /а.с.11/. З метою забезпечення схоронності квартири, як обєкту права власності, позивачем було встановлено металеві грати на вхідні двері та навісний замок. Натомість 30.12.2016р. представником банку було виявлено пошкодження зазначених металевих дверей про що повідомлено Черкаський відділ поліції. За наслідками перевірки було встановлено, що металеву решітку було знято через необхідність вивільнення [PERSON], який є товаришем [PERSON] і перебував у квартирі з його дозволу. Зазначені обставини підтверджуються висновком від 10.01.2017р., затвердженим начальником Черкаського ВП /а.с.12/. Таким чином, факт користування відповідачем спірною квартирою підтверджується поясненнями відповідача наданими працівникам поліції. 18.01.2017р. працівники ПАТ АБ «Укргазбанк» спільно з головою ОСББ будинку було засвідчено факт того, що у спірній квартирі проживають люди /а.с.13/. Оскільки проживання в квартирі відповідача та інших людей порушує права банку, як власника спірної квартири, той звернувся до суду з зазначеним позовом. За таких обставин спір між сторонами виник з житлових правовідносин та відносин, які регулюють право власності, що регулюються нормами Житлового кодексу України (далі ЖК) та Цивільного кодексу України (далі ЦК). Згідно ч. 1, 2\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку»,\~звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення чи житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Частинами 2 і 3\~ст.40 вищевказаного Закону\~встановлений певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч.1, 3 ст.109 ЖК виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК, ст.39-40 Закону України «Про іпотеку», виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Така ж позиція викладена у п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що ПАТ АБ «Укргазбанк» неодноразово попереджувало осіб, які проживають в вищевказаній квартирі про те, що вони знаходяться у даному житловому приміщенні незаконно. Останнє попередження банком було здійснено в грудні 2016 та на вхідні двері квартири була встановлена решітка, замок з якої було зірвано, що підтверджується висновком Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області від 10.01.2017. Відповідно до акту огляду складеного працівниками банку та головою ОСББ від 18.01.2017, доступ до квартири неможливий. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до правової позиції, висловленої ВСУ у постанові № 6-39цс-15, особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 00-111/08 на отримання відповідачем кредиту в сумі 107 700 доларів США був укладений на придбання нерухомості під заставу цієї нерухомості, а тому відповідач підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення. Щодо вимоги про виселення інших осіб з квартири, то суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, так як позивач не уточнив, які саме особи порушують його права та підлягають виселенню з квартири. Вимога про позбавлення права користування вказаним житловим приміщенням відповідача задоволенню не підлягає, так як необхідно враховувати, що задоволення позову про позбавлення права користування приміщенням, можливе лише у відношенні тієї особи, яка вже набула права користування конкретним житловим приміщенням, вселилась в нього в установленому порядку у якості члена сімї наймача, члена ЖБК або члена сімї власника квартири чи будинку, однак певний час без поважних на то причин в ньому не мешкає, а також така вимога прямо суперечить вимозі про виселення. До того ж відповідно до відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Черкаській області відповідач з 16.07.2016р. має зареєстроване місце проживання за адресою: [INFO] /а.с.29/. За таких обставин право відповідача на користування спірною квартирою припинилося після зняття його з реєстрації. Суд вважає, що вимога про передачу на зберігання позивачу житлового приміщення також задоволенню не підлягає, так як законодавством не передбачено такого способу захисту прав власника. Відповідно до ст.319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За таких обставин позивач має право на власний розсуд визначати способи забезпечення цілісності, схоронності та зберігання спірної квартири. За наслідками розгляду справи позивачем понесені судові витрати, які складають з оплати судового збору в розмірі 1\~600 грн. /а.с.1/. Беручи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК з урахуванням принципу пропорційності, відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати в розмірі 800 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial