Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

в позові вказано, що 14/04/2015 р. між сторонами укладено договір добровільного страхування відповідальності під час перебування за кордоном МЗА-14-С-03 №0029890 до 16/04/2016 р. на суму відшкодування 30000 євро, сплачено 90 гривень. Предметом договору є майнові інтереси, пов`язані з відповідальністю Застрахованої особи щодо відшкодування витрат на медичні, юридичні та інші послуги, надані Застрахованій особі під час перебування за кордоном у зв`язку з нещасним випадком, раптовим захворюванням або іншою раптовою непередбачуваною подією. 12/05/2015 р. в м. Гданську на позивача здійснила напад невідома особа, яка заволоділа телефоном, штовхнула позивача, від чого він впав на землю та отримав відкритий перелом пальця. Тієї ж ночі проведено оперативне медичне лікування. Позивача не виписали з лікарні протягом наступних 24 годин, оскільки він підлягав наглядові лікарів. Із собою у позивача не було телефону, не мав при собі примірника договору, договір страхування перебував за місцем проживання, доступ до якого може бути надано власнику карти мешканця. З лікарні був виписаний 14/05/2015 р. і одразу повідомив про страховий випадок за відповідним телефоном, повідомив своїх батьків про подію, які також повідомили відповідача. В п.6.1. та 6.2. вказаного договору передбачено обов`язок позивача повідомити асистантську компанію або страховика. Витрати на лікування позивача склали 3813 польських злотих. 22/05/2015 р. позивач подав відповідачу документи для відшкодування витрат. 09/06/2015 р. відповідач повідомив позивача про відмову у відшкодуванні витрат у зв`язку із порушенням обов`язку щодо інформування про страховий випадок протягом 24 годин з моменту його настання. Тому позивач самостійно сплатив 3813 польських злотих по курсу 5,895 гривень, що становить 22477,64 гривень, які просив суд стягнути з відповідача. Позивач подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено наступні обставини. 14/04/2015 р. між сторонами укладено договір добровільного страхування відповідальності під час перебування за кордоном МЗА-14-С-03 №0029890 до 16/04/2016 р. на суму відшкодування 30000 євро. Договором встановлено франшизу в сумі 150 Євро. Відповідач відмовив позивачу у компенсації спірних витрат з підстав не доведення ним того, що несвоєчасність повідомлення відповідача про страховий випадок протягом 24 годин обумовлено необ`єктивними та незалежними від позивача причинами. 22/05/2015 р. позивач подав відповідачу письмове пояснення про те, що причиною неповідомлення про страховий випадок було перебування під загальним наркозом, перебування під наглядом лікарів в умовах стаціонару та відсутність засобів зв`язку з підстав викрадення телефону під час страхового випадку, а повідомлення здійснено одразу після виникнення відповідної можливості. Відповідно до лікарського свідчення медичного закладу позивач перебував на лікуванні від 12/05/2015 р. 20 годин до 14/05/2015 р. 11 години 42 хвилини; стан хворого вимагав госпіталізації. Відповідно до платіжного документу за медичні послуги позивачем сплачено 3813 польських злотих. Відповідно до інформаційної картки лікарняного лікування звернення до медичного закладу мало місце за обставин нападу невідомої особи, яка заволоділа телефоном позивача, штовхнула позивача, від чого він впав на землю та отримав відкритий перелом пальця. Комісаріат поліції м. Гданськ 16/05/2015 р. видав підтвердження про звернення позивача про факт крадіжки мобільного телефону позивача 12/05/2015 р. Відповідач надав суду заперечення про те, що на момент оплати курс польського злотого становив 5,66 гривень, а тому 3813 польських злотих становить 21581,58 гривень. Відповідач позов не визнав з тих підстав, що позивач не погодив із відповідачем суму витрат на оплату вартості медичних послуг, тому максимальний платіж за спірним страховим випадком не повинен становити більше 500 Євро, та за мінусом франшизи в 150 Євро. Відповідно до розрахунку відповідача сума виплати, яка підлягає виплаті позивачу становить 8242,5 гривень, а тому відповідач просив суд відмовити позивачеві в позові повністю. 14/05/2007 р. позивач затвердив правила добровільного страхування, відповідно до п. 9.2. яких у разі настання страхового випадку застрахована особа може на власний розсуд самостійно оплатити вартість передбачуваних послуг, якщо їх очікувана сума не перевищує 500 Євро. Відповідно до п. 9.3. вказаних правил у разі, якщо очікувана сума витрат перевищує 500 Євро застрахована особа має звернутися до асистантської компанії або до відповідача та узгодити суму і всі свої дії, пов`язані із отриманням медичної або іншої послуги, обумовленої договором. У роз`ясненні Верховного Суду України щодо вирішення спорів із відносин страхування вказано, що відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК, ч. 2 ст. 18 Закону № 85/96-ВР факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Правила страхування за своєю природою є локальним нормативним актом для страховика і, не будучи правовим актом, не мають юридичної сили, та не є обов`язковими для страхувальника. Для того, щоб ці правила стали джерелом регулювання страхового праовідношення та обов`язковими для обох сторін, вони тим чи іншим чином мають бути вписані у договір страхування. Так в договорі МЗА-14-С-03 №0029890 зазначено, що застрахована особа ознайомлена з правилами страхування та згідний з ними. При цьому вказаний договір в частині, що засвідчена підписами сторін містить зазначення максимального страхового платежу на суму 30\~000 Євро та у вказаній частині не містить в собі положення, що в дійсності максимальний платіж становить 500 Євро і для отримання виплати на більшу суму позивачу необхідно буде вчинити додаткові дії, про які безпосередньо не зазначено в погодженій сторонами частині договору. Так само в правилах страхування форма додаткових дій позивача однозначно не визначена, оскільки ними не встановлено у який спосіб пацієнт, що потребує невідкладну медичну допомогу може узгодити спосіб надання йому такої допомоги, встановити, повідомити і узгодити витрати щодо такої допомоги, а також ними не встановлено форму доказу про отримання такого погодження. Разом з цим позивачу надано ургентну медичну допомогу, яка виключає будь-яку можливість погодження її надання та визначення її вартості наперед, а також при такому виді медичної допомоги він позбавлений будь-якої можливості узгодити з відповідачем способи її надання та витрати на її компенсацію. При цьому саме відповідачем в його запереченні вказано, що відмова від здійснення страхової виплати допускається у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитку. Однак наявність у позивача відкритого перелому та наступне лікування під загальним наркозом виключало будь-яку можливість для нього, в першу чергу шукати способи зв`язку зі страховиком та узгодження з ним, а не з лікарем способу лікування. По-друге, відповідачем не доведено тієї обставини, що позивач створив будь-які перешкоди відповідачу у визначенні обставин, характеру та розміру збитку. Навпаки, при першій ж можливості позивач подав відповідачу усі документи для встановлення обставин страхового випадку. Так само відповідач не надав суд жодного доказу про те, що надана позивачем інформація не відповідає дійсності. Разом з цим підставою відмови відповідача у виплаті страхової виплати, про яку ним спочатку було повідомлено позивача\~ було не повідомлення про страховий випадок в 24 годинний строк з моменту його настання. В наступному відповідач змінив підставу відмови у виплаті, що вже полягала у непогодженні способу та вартості лікування. І хоча в письмовому запереченні відповідача вказано на заперечення позову повністю, при цьому пояснення відповідача полягають у застосуванні до визначення суми відшкодування іншого курсу іноземної валюти, що не заперечує всього позову по суті; встановлення сторонами спору франшизи, та визначення відповідачем суми страхової виплати, яка на його думку повинна становити 8242,50 гривень. Отже відповідач уникає виконання свого зобов`язання за договором страхування не у зв`язку із порушеннями позивача, а у зв`язку зі своїм небажанням виконати умови договору. Однак видом діяльності відповідача є страхування витрат на компенсацію шкоди за непередбачуваними випадками із застрахованими особами. Отже неможливість для позивача отримати однозначну інформацію щодо способу та порядку лікування та суми відповідних витрат повинна бути передбачена саме позивачем у формі чітко визначеної поведінки позивача. При цьому як вказує випадок, що мав місце із позивачем саме відповідачем повинно було бути передбачено форму погодження способу лікування та розміру витрат на його оплату за умов вчинення крадіжки телефону та завдання тілесного ушкодження застрахованій особі, що потребує ургентного лікування. Так, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому саме на відповідача було покладено ризик не узгодження способу лікування та витрат на його оплату за умов надання невідкладної медичної допомоги та оперування позивача під загальним наркозом, викрадення його єдиного засобу зв`язку під час страхового випадку. Так само в ст. 3 ЦК України в якості загальної засади відносин проголошено справедливість, добросовісність та розумність. В свою чергу відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Узгодження з асистентською компанією або відповідачем способу надання медичної допомоги щодо лікування відкритого перелому та узгодження вартості такого лікування є покладенням на позивача обов`язку здійснення зайвих формальностей, що здійснено з метою звільнення відповідача від обов`язку компенсувати розмір шкоди, в розмірі, що вказано в узгодженій підписами сторін частині договору, яка передбачає страхову суму в 30000 євро. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні. Так, відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума). Отже сторони своїми підписами в договорі визначили істотну умову договору страхування - розміру відшкодування в сумі 30000 євро. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування. Отже законом в якості обов`язку саме для страховика передбачено дійсне і безпосереднє ознайомлення страхувальника з умовами та правилами страхування, а не відібрання у нього лише підпису про таке ознайомлення. В позові позивач не визнав тієї обставини, що його було ознайомлено з усіма умовами правил страхування. В позові вказано, що на думку позивача граничний розмір страхової суми становить 30000 євро, ним не вказано, що він уклав договір страхування, який би передбачав граничну суму страхування в 500 євро. В свою чергу в ст. 988 ЦК України передбачено обов`язок страховика протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Отже за обставин зазначення в письмовому запереченні проти позову власного розрахунку про те, що відповідач повинен сплатити позивачеві 8242,5 гривень він зобов`язаний був виплатити її, а не просити суд відмовити в позові і в цій частині. Отже недобросовісність відповідача мала місце не тільки під час укладення спірного договору, а також і під час розгляду спору за участі відповідача. Так законом в ст. 991 ЦК України встановлено правові підстави для відмови від здійснення страхової виплати. Однак відповідачем не доведено існування правових підстав, які б звільняли його від виконання обов`язків за спірним договором. В свою чергу відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п. 6 ст. 13 ЦК України вказано, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Так, спірним договором встановлено франшизу в сумі 150 євро. Отже позивач неправомірно пред`явив позов про стягнення з відповідача страхового платежу, без урахування визначеної сторонами франшизи. Відповідно до заперечення проти позову курс євро на час сплати за послуги становив 23,55 гривень за один євро. Отже 150 євро складає 3532,5 гривень. Відповідно до розрахунку позивача 3813 польських злотих становить 22477,64 гривень. Отже сума витрат позивача за виключенням франшизи становить 18945,14 гривень. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial