Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

в позові вказано, що з 24.10.2002 року по 02.03.2018 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у 2003 році народилась донька [PERSON] та у 2005 році народився син [PERSON] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 року у справі №344/1519/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю. Сторони проживають окремо, неповнолітні діти перебувають на вихованні та утриманні позивачки. Позивач працює в ДС «Капітошка» на посаді асистент-вихователя, доходи не значні, їх не вистачає для забезпечення належного рівня життя дітей, підтримання їх фізичного, інтелектуального та культурного розвитку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, працює не офіційно, часто виїжджає за межі України, має регулярний дохід проживає та працює в м. Лондон. Тому позивач просила суд присудити стягнення з відповідача аліментів в її користь на утримання дітей в розмірі 2500 гривень на кожну дитину щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представником відповідача [PERSON] подано заяву, за змістом якої відповідач просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 року у справі №344/1519/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З 24.10.2002 року по 02.03.2018 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ч.1 ст.191 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відповідач позов визнав, не надав суду доказів про неможливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі, стягненню підлягають аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок на користь держави. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved