Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

В своєму позові [PERSON] посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідач приблизно з 2011 року зареєстрований як її співмешканець, проживаючий в її будинку, а також фактично проживає в ньому. Спільне проживання з відповідачем є неможливим, оскільки останній постійно ображає її, вчиняє сварки та бійки, порушує правила співжиття, що унеможливлює спільне проживання з ним. Відповідач не погоджується добровільно виселитися з її будинку. Він часто вживає алкогольні напої, що змінює його поведінку і він стає агресивним, у зв'язку з чим вона відчуває з його сторони небезпеку. Неодноразові заходи впливу, які застосовувалися до відповідача, жодного позитивного результату не дали і підстави вважати, що поведінка відповідача зміниться на краще, відсутні. З підстав, передбачених ст.ст.3, 319, 391 ЦК України, ст.116 ЖК України просить виселити відповідача із належного їй домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю та просить суд розглянути справу за її відсутності. Дала згоду на заочний розгляд справи. Будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про причини свого нез'явлення суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи її розгляд за його відсутності, до суду не подав. За таких обставин та у відповідності до вимог ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Представник третьої особи - начальник Сокирянського районного сектору управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області Новоженя А.І. у судове засідання не з'явився, однак направив до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його присутності, проти задоволення позову не заперечує. Судом з копії договору дарування житлового будинку, посвідченого 17.02.2003 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в Сокирянській філії Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації за порядковим номером 31233923 від 13.08.2010 року встановлено, що будинок по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Довідкою №1529 від 27.11.2014 року, виданою виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району підтверджується, що в даному будинку зареєстровані: [PERSON] як власник; [PERSON] як співмешканець та [PERSON], 1987 року народження як їхній син. Останній за місцем реєстрації фактично не проживає. Копією Спеціальної карти обліку факту вчинення насильства у сім'ї, заведеної Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області, підтверджується, що [PERSON] поставлено на облік як особу, яка 09.11.2014 року вчинила насильство в сім'ї, тобто сімейного дебошира, відносно потерпілої [PERSON] За правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП (насильство в сім'ї) відносно співмешканки [PERSON], вчинене в її будинку, тобто за місцем проживання, відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності постановами суддів Сокирянського районного суду: від 16.01.2013 року за ст.173-2 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51 грн.; від 18.01.2013 року за ст.173-2 ч.2 КУпАП у виді 2-х діб амнімістративного арешту; від 17.11.2014 року за ст.173-2 ч.2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. Крім того, [PERSON] протягом вищезазначеного періоду часу неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї відносно іншої своєї співмешканки - [PERSON], що характеризує його як особу, схильну до вчинення насильства в сім'ї. Таким чином, позивач поданими до суду доказами довела ту обставину, що систематичним порушенням правил співжиття [PERSON] робить неможливим для неї спільне проживання з ним в одному будинку, а застосовані до відповідача заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Ст.116 ЖК України передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї, або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без наданняч іншого жилого приміщення. Ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення, а [PERSON] підляє виселенню із житлового будинку без надання йому іншого жилого приміщення. У відповідності з вимогами ст.88 ч.1 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст.ст.116, 150, 157 ЖК України та

Outcome: approved