Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 січня 1995 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] на утримання якої Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходів) Відповідача і до повноліття дитини. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Окрім розірвання шлюбу та стягнення аліментів також просив стягнути з Відповідача на корить Позивачки суму сплаченого судового збору та суму витрат на правову допомогу в розмірі 2500 гривень. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив, щодо вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частки від його сукупного доходу зазначив, що вважає зазначений розмір аліментів завищеним, оскільки окрім доньки має ще утримувати похилого віку бабусю, яка перебуває на його утриманні. Також Відповідач зазначив, що заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] понесених нею витрат на правову допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 січня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 27 січня 1995 року, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва (а.с. 4); від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві 17 березня 2000 року (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наданий судом строк на примирення подружжя позитивних результатів не приніс. Встановлено, що станом на день ухвалення рішення донька проживає разом з позивачкою. Домовленості про утримання дитини між сторонами немає, а тому Позивач просить призначити аліменти в розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходів) Відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини. [PERSON] офіційно працює у Київському муніципальному академічному театрі опери та балету для дітей і юнацтва та має постійний дохід. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. З огляду на те, що Відповідач офіційно працює, має регулярний дохід, суд вважає за доцільне призначити аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів Відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи також вбачається, що Позивачем витрачено кошти в сумі 2500,00 гривень на правову допомогу, які він також просить стягнути з [PERSON] як судові витрати. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З огляду на те, що судові засідання у справі тривали 1 годину в 2013 році (мінімальна заробітна плата 1147 грн) та 1 годину в 2014 році (мінімальна заробітна плата 1218 грн), розмір витрат на правову допомогу слід вирахувати наступним чином: 458,80 (40% від 1147) + 487,20 (40% від 1218) = 946 гривень. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в сумі 114,70 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial