Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому позивач, після уточнення позовних вимог просить встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], померлої 27 січня 2015 року та визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння № 20 по вул..Шевченко в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову зазначив, що його бабусі [PERSON] в розмірі 2/3 частин, та прабабусі [PERSON] в розмірі 1/3 частина належав будинок № 20 по вул..Шевченко в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, які мешкали в цьому будинку разом. [PERSON] померла 02 липня 2000 року, і [PERSON] залишилася мешкати в цьому будинку сама. 27 січня 2015 року померла [PERSON], яка залишила заповіт на імя позивача на все майно, що їй належить на день смерті. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після її смерті і йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини будинок № 20 по вул..Шевченко в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, а також на інше майно. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину цього будинку відмовлено, через те, що відсутній право встановлювальний документ на 1/3 частину будинку. У звязку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання сторони не зявилися, представниками сторін подані заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі. Представники третіх осіб в судове засідання також не зявилися, в своїх заявах просять справу розглядати за їх відсутності. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів, не здійснювалося. Суд, дослідивши підстави позову та матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 2/3 частини будинку № 20 по вул..Шевченко в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, які він отримав у спадщину від своєї бабусі [PERSON], померлої 27 січня 2015 року, за заповітом. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлої 27 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] за життя було складено заповіт, згідно якого вона заповіла усе майно що буде їй належати на день смерті своєму онукові [PERSON] [PERSON] у встановлений шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] і на його імя були видані свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки та на 2/3 частини зазначеного будинку. Відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, позивач здійснив дії, передбачені діючим законодавством щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] та прийняв її. А тому вимоги щодо встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], померлої 27 січня 2015 року є зайве заявленими, які не підлягають задоволенню. У видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину цього ж будинку відмовлено, через те, що згідно відповіді КП НМБТІ ДОР реєстрація прав власності на домоволодіння, розташоване по вул.Шевченка, 20 в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області в період з 03 вересня 2012 року по 29 грудня 2012 року не відбувалася. До 03 вересня 2012 року Новомосковський район перебував в зоні обслуговування БТІ «Інвентаризатор», а тому інформація щодо зареєстрованого права власності обєктів нерухомого майна на той час в КП МБТІ ДОР відсутня. Власником 2/3 частин цього домоволодіння була [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 жовтня 1996 року після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 09 листопада 1992 року. Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], померлого 09 листопада 1992 року, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON], яка отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частини зазначеного домоволодіння. З довідки-характеристики, наданої БТІ 20 вересня 1996 року за вих..№ 2582 вбачається, що 2/3 частини зазначеного домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23 січня 1989 року, а 1/3 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23 січня 1989 року. З відповіді Новомосковської РДА за вих.№ 02-22-3090/0/327 від 25 серпня 2016 року, вбачається, що у відділі Новомосковської РДА зберігаються документи, що передані на державне зберігання за період з 1990 року по 2009 рік, документи до 1990 року передані до Державного архіву Дніпропетровської області. Згідно архівного витягу за вих.. № Б-241-2016 від 25 жовтня 2016 року рішенням виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області від 21 грудня 1988 року за № 375 вирішено затвердити рішення виконкому Миколаївської сільської Ради № 30 від 16 грудня 1988 року …, до якого доданий витяг з рішення виконкому Миколаївської сільської Ради № 30 від 16 грудня 1988 року, яким вирішено визнати право приватної власності на житлові будинки громадянам, які мешкають на території Ради с.Миколаївка, с.Днепрельстан, с.Нове, с.Корольовка, зі списком, де під номером «586» значиться «[PERSON], вул.Шевченка № 28». Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що домоволодіння по вул..Шевченка 20 (раніше нумерація № 28) в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності від 23 січня 1989 року, виданого на підставі рішення Новомосковського районного виконавчого комітету за № 375 від 21 грудня 1988 року належало [PERSON] в розмірі 2/3 частини та [PERSON], в розмірі 1/3 частина. З копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], померлої 02 липня 2000 року, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON]. З копії заповіту, складеного за життя [PERSON] 30 січня 1998 року вбачається, що вона заповідає все майно, що буде їй належати на день смерті, [PERSON]. 12 липня 2001 року на імя [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на земельну ділянку. Також вбачається, що [PERSON] мешкала по день смерті [PERSON] в будинку 20 по вул.Шевченка в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України, в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], померлої 02 липня 2000 року. Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності на 1/3 частину домоволодіння № 20 по вул.Шевченко в с.Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті: [PERSON], померлої 02 липня 2000 року та [PERSON], померлої 27 січня 2015 року. А тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. А тому в іншій частині вимог позивача належить відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial