Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

В позовній заяві позивачка зазначила , що перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01.09.2010 року по 24.01.2013 працюючи на посаді сторожа . Під час звільнення з роботи відповідач з позивачкою не розрахувався , а тому позивачка просить суд стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 8 225,87 гривень , 2 000.00 гривень моральної шкоди та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 24.01.2013 року по день звернення до суду . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просить суд стягнути на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 8 225,87 гривень та 2 000.00 гривень моральної шкоди Представник відповідача в судове засідання не з'явився , хоча був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи , не повідомив суд про поважні причини неявки в судове засідання , а тому суд приходить до висновку про продовження розгляду справи у відсутності представника відповідача . Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства , установи , організації , провадиться в день звільнення , якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути сплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунок ; про нарахування суми належні працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум ; в разі спору про розмір сум , належних працівникові при звільненні , власник або уповноважений ним орган в усякому разі повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму . Відповідно до ч. 2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі , коли спір вирішено на користь працівника . Якщо спір вирішено на користь працівника частково , то розмір відшкодування за час затримки визначає орган , який виносить рішення по суті спору . Безпосередньо районним судом розглядаються трудові спори за заявою працівників підприємств , установ , організацій де комісії по трудовим спорам не обираються зазначено в п.1 ч.1 ст.232 КЗпП України. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком . Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя зазначено в ст. 237-1 КЗпП України . Дослідивши письмові докази , суд приходить до висновку , що позов є обґрунтованим але підлягає частковому задоволенню з таких підстав : Так , позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем з 01.09.2010 року по 24.01.2013 року працюючи сторожем в автотранспортному цеху , що стверджується записом в трудовій книжці ( а.с.7 ) , особовою карткою працівника , довідкою про заборгованість по заробітній платі ( а.с. 8 ) та поясненнями позивачки і представника позивача наданими в судовому засіданні . Під час звільнення з роботи відповідач з позивачкою не розрахувався , а тому представник позивачки просить суд стягнути на її користь : 8 225,87 гривень - заборгованості по заробітній платі ; 2 000 , 00 гривень заподіяної моральної ( немайнової ) шкоди . Задовольняючи позовні вимоги суд дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості по заробітній платі , відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди . В частині задоволення позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на думку суду слід відмовити , оскільки позивачка не надала суду доказів стосовно розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 24.01.2013 року по день звернення до суду . Виходячи з доказів , які є в матеріалах справи суд дійшов до висновку , що внаслідок неправомірних дій відповідача , які виразилися у не своєчасному розрахунку при звільненні працівника ( позивачки ) з роботи , останній була заподіяна моральна ( немайнова ) шкода , тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 2 000,00 гривень заподіяної моральної ( немайнової ) шкоди . Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору , то на підставі ч.3 ст.81 , ч.3 ст. 88 ЦПК України зазначені платежі підлягають стягненню з відповідача .

Outcome: approved