Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування свого позову посилається на те, що 05 квітня 2012 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. В листопаді 1998 року померла його бабуся, батько фактично прийняв спадщину після смерті матері, але не оформив своїх спадкових прав. В вересні 1991 року батьки розлучилися і в січні 2004 року, я змінив прізвище з «Шарпанова» на « Погорєлий». Інших спадкоємців після смерті батька не має. В звязку з тим, що в період з 2009 року по 2012 рік навчався в Харківському економіко правовому університеті, після навчання намагався знайти роботу в м. Харкові, тривалий час працював та мешкав в м. Києві, з батьком не спілкувався оскільки останній зловживав спиртними напоями не встиг звернутися у 6-ти місячний строк після смерті останнього до нотаріуса. Надав суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, Ізюмська міська рада Харківської області, надала суду письмову заяву де просить суд слухати справу без участі її представника. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] помер 05 квітня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с. 7). [PERSON] померла 11 листопада 1998 року ( а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Батьки позивача розірвали шлюб 25 вересня 1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.9). Із копії свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1993 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON]. В своїй відповіді комунальне житлове ремонтно експлуатаційне підприємство -1 вказало, що квартира [ADDRESS] передана у приватну власність [PERSON] 16 березня 1993 року на підставі свідоцтва про право власності № 98. Відомостей хто і на якій підставі вступав в права власності після померлої [PERSON] на підприємстві не має. Особовий рахунок відкрито на [PERSON] ( а.с.13). Ізюмська державна нотаріальна контора в своїй відповіді позивачу від 10 серпня 2016 року № 1622/02-14 вказала, що після смерті [PERSON], який помер 05 квітня 2012 року з заявою про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався та оскільки позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно видати свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріальна контора не має можливості, а тому позивач має право звернутися до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом ( а.с. 21). Із копії спадкової справи після смерті гр. [PERSON], який помер 05 квітня 2012 року вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: -у спадкоємця була перешкода для подачі такої заяви; -ці обставини визнані судом поважними. Згідно розяснень, викладених в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій. Зважаючи на те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначиться судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до положення ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд вважає, що причини, вказані позивачем, є поважними, тому йому слід визначити додатковий строк для подання заяви до державної нотаріальної контори для прийняття спадщини після померлого 05 квітня 2012 року [PERSON], який був зареєстрований та мешкав в [INFO] в два місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved