Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON], Семенюк Ірини Олександрівни державного реєстратора Комунального підприємства Центр реєстрації прав Корецької районної ради Рівненської області про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, скасування записів про реєстрацію прав власності звернувся [PERSON] В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON], земельну ділянку площею 1,9819 га, що розташована на території м.Рівне Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності [NUMBER], внесений 16 січня 2017 року на підставі виникнення права власності - державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER] виданому 08 червня 2007 року Рівненським міським управлінням земельних ресурсів; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33463470 від 18 січня 2017 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Семенюк Іриною Олександрівною. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності [NUMBER], внесений 02 лютого 2017 року на підставі виникнення права власності - акта приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданого 02 лютого 2017 року [PERSON]/ТОВ «КОМПАНІЯ «БРОНЗА»; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33720497 від 06 лютого 2017 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області Кравчук Анжелою Олександрівною. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності [NUMBER], внесений 10 лютого 2017 року на підставі виникнення права власності - акта приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданого 09 лютого 2017 року ТОВ «КОМПАНІЯ «БРОНЗА»/ [PERSON]; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33835966 від 13 лютого 2017 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області, Кравчук Анжелою Олександрівною. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №19274135, внесений 02 березня 2017 року на підставі виникнення права власності - договору купівлі-продажу, серія та номер: 308, виданого 02 березня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Оленою Анатоліївною; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34105569 від 02 березня 2017 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Оленою Анатоліївною та стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 3524,00 грн. В судове засідання відповідачі [PERSON] та Семенюк І.О. державний реєстратор Комунального підприємства Центр реєстрації прав Корецької районної ради Рівненської області не з'явились. Про день та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином. Причин своєї нявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавали. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 8 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Онищуком І.М., зареєстрований у реєстрі під №1399, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] у власність земельну ділянку, площею 1,9819 га, що розташована на території Рівненської міської ради Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови. Земельна ділянка, що відчужувалася, належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Рівненською міської радою 08 червня 2007 року. Відповідно до п.11 договору дарування земельної ділянки від 08 липня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі під №1399, цей договір є підставою для проставлення на державному акті на право власності на земельну ділянку органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме мано та їх обмежень, відмітки про реєстрацію права на земельну ділянку. Право власності на земельну ділянку у обдарованого ([PERSON]) наступає з моменту державної реєстрації цього права. Відповідно до ч.6 ст.126 ЗК України (у редакції від 02 липня 2009 року) при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті (цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою), державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. На виконання зазначених вимог чинного на 08 липня 2009 року законодавства на державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданому Рівненською міською радою 08 червня 2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, 08 липня 2009 року було зроблено відмітку про перехід права власності на спірну земельну ділянку до [PERSON] на підставі договору дарування від 08 липня 2009 року за р.№1399. Також, 24 липня 2009 року начальником управління держкомзему у м.Рівному (органом, яким на той час виконував функції реєстрації прав на землю) на державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданому Рівненською міською радою 08 червня 2007 року було зроблено відмітку про реєстрацію в поземельній книзі за р.[NUMBER], тобто право власності на земельну ділянку, площею 1,9819 га, що розташована на території Рівненської міської ради Рівненської області кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови за [PERSON], було зареєстроване належним чином відповідно до вимог чинного на час реєстрації права власності законодавства. 04 липня 2013 року на заяву позивача державним кадастровим реєстратором Якимцем О.Б. було надано витяг з ДЗК про земельну ділянку [NUMBER] у якому зазначено, що право власності на земельну ділянку, площею 1,9819 га, що розташована на території м.Рівне Рівненської міської ради Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови, належить [PERSON], податковий номер [NUMBER]. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача у 2018 році позивач вирішив відчужити належну йому на праві особистої приватної власності земельну ділянку площею 1,9819 га, що розташована на території м.Рівне Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови, однак згідно інформації (інформаційної довідки) з ДРРПНМ та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [NUMBER] від 21 лютого 2018 року позивачу стало відомо, що власником зазначеної земельної ділянки є [PERSON]. З інформаційної довідки з ДРРПНМ та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [NUMBER] від 21 лютого 2018 року позивачу також стало відомо, що зазначена земельна ділянка вибула з його законного володіння не з його волі наступним чином: 16 січня 2017 року було відкрито розділ та здійснено реєстрацію ОНМ (земельної ділянки площею 1,9819 га, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови) з реєстраційним номером [NUMBER]; 16 січня 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Семенюк Іриною Олександрівною право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстроване за [PERSON] (номер запису про право власності: [NUMBER], на підставі виникнення права власності - державного акту на право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданому 08 червня 2007 року Рівненським міським управлінням земельних ресурсів; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33463470 від 18 січня 2017 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області Семенюк Іриною Олександрівною); 02 лютого 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстроване за ТОВ «КОМПАНІЯ БРОНЗА», код ЄДРПОУ 41125657, країна реєстрації: Україна (номер запису про право власності: 18868811 на підставі виникнення права власності - акта приймання передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданого 02 лютого 2017 року [PERSON]/ ТОВ «КОМПАНІЯ «БРОНЗА»; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33720497 від 06 лютого 2017 року прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області Кравчук Анжелою Олександрівною); 10 лютого 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстроване за [PERSON] (номер запису про право власності: [NUMBER] на підставі виникнення права власності - акта приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданого 09 лютого 2017 року ТОВ «КОМПАНІЯ «БРОНЗА»/ [PERSON]; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33835966 від 13 лютого 2017 року, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області Кравчук Анжелою Олександрівною); 02 березня 2017 року право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстроване за [PERSON] (номер запису про право власності: [NUMBER], на підставі виникнення права власності - договору купівлі-продажу, серія та номер: 308, виданого 02 березня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсонюк Оленою Анатоліївною; підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34105569 від 02 березня 2017 року прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Самсоюк Оленою Анатоліївно. При цьому, реєстрація права власності 16 січня 2017 року за [PERSON] та відкриття розділу з реєстраційним номером [NUMBER] щодо земельної ділянки, площею 1,9819 га кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови - на думку суду була здійснена державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації прав» Корецької районної ради Рівненської області, Семенюк Іриною Олександрівно, із грубим порушенням Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (у редакції від 11 листопада 2016 року чинній на момент проведення реєстраційних дій), діла Порядок. А саме, були порушені вимоги п.12 Порядку, оскільки державний реєстратор Семенюк І.О. під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав [PERSON], не використала відомості з Державного земельного кадастру або ж умисно не взяла їх до уваги, адже на той момент власником спірної земельної ділянки у ДЗК був зареєстрований позивач. Крім того, були порушені вимоги п.59 Порядку (для державної реєстрації права власності на земельну ділянку в разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про її кадастровий номер, а також у разі, коли в результаті доступу до державного земельного кадастру державним реєстратором встановлено відсутність відомостей про відповідну земельну ділянку, також подається витяг з державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), а саме щодо невикористання Семенюк І.О. відомостей з ДЗК та те, що Семенюк І.О. не вимагала у [PERSON] витяг з державного земельного кадастру у письмовому вигляді про спірну земельну ділянку, що могло б не дати можливість [PERSON] незаконно зареєстрували за собою право власності на належну позивачу земельну ділянку. Встановлені судом вищезазначені порушення Порядку державним реєстратором Семенюк І.О. є підставами для скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, як 16 січня 2017 року за [PERSON] так і наступних від 02 лютого 2017 року, 10 лютого 2017 року, 02 березня 2017 року. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача на момент подання позовної заяви до суду право власності на земельну ділянку площею 1,9819 га, кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER], цільове призначення: для житлової та громадської забудови, розташовану у м.Рівному, зареєстроване за відповідачем [PERSON], що підтверджується інформацією з ДРРПНМ та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [NUMBER] від 21 березня 2018 року. Відповідно до ст.7 Загальної Декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право без будь-якої різниці на рівний їх захист законом. Загальна декларація прав людини у статті 8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їх конституцією або законом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Право приватної власності є непорушним. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. За частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі особи. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з водіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно п.19-26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. З метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно, суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (наприклад накласти арешт на майно, заборонити відповідачем вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном). У разі, коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387,388 ЦК. У з'язку з цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Відповідно до ст.387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив необережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому, суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно є похідною від витребування майна із чужого незаконного володіння вимогою. У відповідності до вимог частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п. «а» частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3524,00 грн., рішення прийнято на користь позивача тому судові витрати слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved