Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в шлюбі зареєстрованому 23 вересня 2014 року у Виконавчому комітеті Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 18, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено в березні 2016 року через відсутність взаєморозуміння, погіршення сімейних відносин, різні погляди на сімейні відносини. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не веде, спорів з приводу спільного майна, місця проживання та утримання дітей немає. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 23 вересня 2014 року у Виконавчому комітеті Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом № 18 /а.с.4/, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5,6/. Подружжя остаточно припинило шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не підтримують, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору про поділ майна, місця проживання або утримання дітей немає. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона не просить змінити на дошлюбне. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь позивача судовий збір у розмірі 551 гривня 20 коп.

Outcome: approved