Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-25 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач, просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 14 травня 2015 року складає 255679,24 гривень та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 28 жовтня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № DNF0AD40304984, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 77979,1 грн., строком по 27 жовтня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календарю. Крім того, з забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір поруки з [PERSON] Однак відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та пені у встановленні договором терміни, у зв'язку з чим станом на 14 травня 2015 сума заборгованість складає 255679,24 грн., (сума заборгованості за кредитом та процентами 59799,27 грн., штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту: пеня в сумі 183466,67 грн.; штраф - фіксована частина 250 грн., штраф - процентна складова 12163,30 грн.). Відповідно до умов договору позивачем на адресу відповідачів була направлена письмова вимога щодо невиконання зобов'язань, яка залишена без задоволення, у зв'язку з чим позивач звертається до суду з позовом, в якому проситьстягнути з відповідачів солідарно зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі. В судове засідання сторони не з'явилися, представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій в разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток за місцем їх реєстрації, які були повернуті поштою, у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Виходячи з вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою осіб, що беруть участь у справі фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду Судом по справі встановлено факт, що 28 жовтня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № DNF0AD40304984, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 77979,1 грн., строком по 27 жовтня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом 20,4% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календарю (а.с. 10-16). Таким чином, між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В цей же день 28 жовтня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № DNF0AD40304984, був укладений договір поруки. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Так, позивачем були виконані його зобов'язання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 77979,1 грн., шляхом перерахування частини на рахунок автосалону, сплату страхових платежів, за реєстрацію в Держреєстрі обтяжень, сплати винагороди банку та для сплати вартості поліса. Однак [PERSON] в односторонньому порядку порушив вимоги як договору так і законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем було прострочено повернення чергової частини позики. У зв'язку з чим станом на 14 травня 2015 року за [PERSON] виникла заборгованість за кредитом та процентами в розмірі 59799,27 грн., та на адресу як [PERSON] так і [PERSON] направлені письмові вимоги щодо повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів солідарно суми заборгованості за кредитом в сумі 59799,27 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачів: штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту: пеня в сумі 183466,67 грн.; штраф - фіксована частина 250 грн., штраф - процентна складова 12163,30 грн., то суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення; крім того розмір штрафних санкцій вирахуваний за період, що значно перевищує строк позовної давності до штрафних санкцій. З урахуванням фактично завданих в результаті несвоєчасної оплати платежів збитків, та відповідно до вимог ст. 258 ЦК України, суд приходить до висновку, що розмір штрафних санкцій повинен бути зменшений до 5000 грн. Таким чином, на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором - з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом - 59799,27 грн., пені - 5000 грн., а всього - 64799,27 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, відповідно до задоволених вимог в розмірі 647,99 гривень, пропорційно: з [PERSON] - 324 грн. та з [PERSON] - 324 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в іншій частині позову необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial