Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

В своєму уточненому позові [PERSON] посилається на ті обставини, що 07.03.2013р. помер його батько [PERSON] , який заповітом від 13.06.2012р. позбавив його права на спадкування належного йому нерухомого майна. 21.03.2013р. Міжрайонною спеціалізованою онкологічною медико-соціальною експертною комісією [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності з 19.03.2013р., про що свідчить довідка № 1947 серія ААБ. В звязку з тим, що операція сліпої кішки, з приводу якої йому було встановлено групу інвалідності, проведена в листопаді 2012р., позивач вважає, що і на момент смерті батька 07.03.2013р. він був непрацездатним. На підставі наведеного, посилаючись на положення ч.1 ст.1241 ЦК України, [PERSON] просив суд визнати за ним право на обовязкову частку в розмірі ? в спадщині після смерті його батька [PERSON], який помер 07.03.2013р. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав. Посилався на те, що 21.03.2013р. Міжрайонною спеціалізованою онкологічною медико-соціальною експертною комісією [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності з 19.03.2013р. Крім того зазначав, що встановлення інвалідності позивачу відповідно до акту №478 огляду МСЕК повязано із раком сліпої кішки та станом після оперативного лікування, проведеного у листопаді-грудні 2012р. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи, проведеної під час судового розгляду справи, встановлено, що обсяг працездатності [PERSON] в період з листопада-грудня 2012р. по час встановлення інвалідності не змінювався. За таких обставин, представник позивача вважає, що непрацездатність позивача мала місце ще у листопаді-грудні 2012р., а тому і на час відкриття спадщини він був непрацездатним. Представник відповідачки адвокат [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилалася на те, що вимоги позивача не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, яке до осіб, що мають право на обовязкову частку у спадщині, відносить повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, які у встановленому законодавством порядку на час відкриття спадщини визнані інвалідами І, ІІ, ІІІ групи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до спадкової справи № 482/2013 12-ї Харківської нотаріальної контори (а.с.32-48) встановлено, що 07.03.2013р. помер [PERSON] У визначений положеннями ч.1 ст.1270 ЦК України строк дружина померлого - відповідачка [PERSON] та син померлого позивач [PERSON] звернулися до 12-ї Харківської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини [PERSON] Встановлено наявність чинного на час відкриття спадщини заповіту [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]Ю, 13.06.2012р. Відповідно до умов вказаного заповіту всю належну на праві власності частину квартири [ADDRESS], та всю належну йому на праві приватної власності частину житлового будинку №14 за адресою : Харківська область, Чугуївський район, с. Стара Гнилиця, вул.Східна, [PERSON] заповідав відповідачці [PERSON], позивача [PERSON] позбавив права на спадщину на вищевказане майно. В звязку із поданням зазначеного позову [PERSON] видача свідоцтва про право на спадщину нотаріальною конторою не здійснено. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). У відповідності зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ч.3 ст.46 ЦК України). Доводи позивача [PERSON] щодо наявності в нього права на обовязкову частку у спадщині на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААБ № 194759, виданої Міжрайонною спеціалізованою онкологічною медико-соціальною експертною комісією, внаслідок огляду 21.03.2013р. [PERSON] було встановлено ІІ групу інвалідності з 19.03.2013р. на період до 19.03.2014р. в звязку із загальним захворюванням. Відповідно до акту № 487 огляду МСЕК від 21.03.2013р. основний діагноз [PERSON]: рак сліпої кішки, стан після оперативного лікування (02.11.2012р., 09.11.2012р., 19.12.2012р.). В звязку з тим, що операція на сліпій кішці була проведена ще у листопаді-грудні 2012р., а відповідно до висновків судово-медичної експертизи №23-КЕ/2015/пп від 11.04.2015р., проведеної за клопотанням представника позивача під час судового розгляду справи, встановлено, що обсяг працездатності [PERSON] в період з листопада-грудня 2012р. по час встановлення інвалідності не змінювався, представник позивача вважає, що непрацездатність [PERSON] мала місце ще у листопаді-грудні 2012р., а тому і на час відкриття спадщини позивач також був непрацездатним. Разом з тим, втрата працездатності може бути постійна і тимчасова. Постійна втрата працездатності - це повна чи часткова втрата здатності до загальної чи професійної праці. Повна втрата працездатності визначається як настання пенсійного віку (старість). Пенсійний вік в Україні відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» становить для жінок починаючи з 55 років та з 60 років для чоловіків. Експертиза тривалої або стійкої втрати працездатності здійснюється медико-соціальними експертними комісіями, які встановлюють ступень та причину інвалідності, визначають для інвалідів роботи і професії, доступні їм за станом здоровя , перевіряють правильність використання праці інвалідів згідно з висновком експертної комісії та сприяють відновленню працездатності інвалідів. Висновки органів медико-соціальної експертизи про умови і характер праці інвалідів є обовязковими для власників та адміністрації підприємств, установ і організацій. Порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України постановою від 04.04.1994р. №221. Так, у медико-соціальних експертних комісіях (МСЕК) проходять огляд громадяни, які частково чи повністю втратили здоровя внаслідок захворювання, травм та уроджених дефектів, що обмежують їх життєдіяльність, а також особи, які за чинним законодавством мають право на соціальну допомогу, з метою виявлення компенсаторно-адаптивних можливостей особи для реалізації заходів реабілітації та адаптації інвалідів. Таким чином діюче законодавство чітко встановлює, що непрацездатність нерозривно повязана із встановленням відповідної групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією у встановленому законом порядку. Конституційний Суд України, у своєму рішенні № 1-рп/2014 від 11.02.2014р. у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа по право на обовязкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 ЦК України щодо права на обовязкову частку у спадщині, ґрунтувався на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України, які відносять до категорії «непрацездатні» інвалідів І, ІІ та ІІІ групи, а також пенсійного законодавства та законів України , які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Так, згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-ХІУ абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІУ з наступними змінами до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку. На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обовязкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами І, ІІ та ІІІ групи. Таким чином , на час відкриття спадщини [PERSON], померлого 07.03.2013р., позивач [PERSON] не був у встановленому законом порядку визнаний непрацездатним і відповідно права на обовязкову частку у спадщині не має. Висновки судово-медичної експертизи №23-КЕ/2015/пп від 11.04.2015р. в даному випадку позицію суду не спростовують. Позивач [PERSON], якому суд відмовляє в задоволенні позову, Законом України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір при вирішенні справи судом не стягується. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed