Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] Абдумаліка Азімкуловича до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, третя особа [PERSON]. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд позивач вказував, що постановою державного виконавця від 01 лютого 2007 року був накладений арешт на квартиру [ADDRESS]. При накладенні арешту державний виконавець виходив з того, що власником вказаної квартири є [PERSON], але на момент обтяження обєкт нерухомого майна належав позивачу [PERSON] Позивач звертався до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON], однак вирішити питання про зняття арешту не уявилось можливим, оскільки матеріали відповідного виконавчого провадження були знищені. Виходячи з викладеного, [PERSON] звернувся з даним позовом до суду, в якому просив скасувати та зняти арешт з нерухомого майна та заборону відчуження нерухомого майна квартири за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], накладений постановою Першої ДВС у Малиновському районі міста [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 лютого 2007 року, серія АН №397095 року, реєстраційний номер обтяження 4459954. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від представника відділу надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін за суттю спору, дослідивши письмові докази, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що на виконанні Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] знаходилось виконавче провадження №3553657 з примусового виконання виконавчого листа №2-1050/06 від 05 грудня 2006 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН397095 від 01 лютого 2007 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 4459954. Квартира була обтяжена як власність [PERSON] Але як свідчить договір купівлі-продажу від 20 квітня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №596, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Майнові права набувача були належним чином зареєстровані, що підтверджується відміткою про реєстрацію в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 17 травня 2006 року, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, складеного КП «ОМБТІ та РОН» №10660370 від 17 травня 2006 року. Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 60 ч.ч.1,2 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Таким чином, суд погоджується з позицією сторони позивача, що відсутні правові підставі для обтяження майна [PERSON], у звязку з чим суд приходить до висновку про задоволення даного позову.

Outcome: approved