Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором б/н від 21 лютого 2007 року в розмірі 9838,93 гривень, судові витрати у справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 21 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, був укладений кредитний договір б/н, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та пені у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на 31 травня 2015 року сума заборгованості відповідача складає 9838,93 гривень, з яких: 8614,51 непогашена сума кредиту, 279,71 заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 444,71 копійок штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позов поданий за спливом строку позовної давності, додавши копію кредитної картки, термін дії якої сплив в лютому 2013 року. В звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 21 лютого 2007року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н. Згідно умов договору, ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 3000 гривень, а відповідач, в свою чергу, зобовязався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем були виконані його зобовязання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 2109,59 гривень. Однак відповідач в односторонньому порядку порушила вимоги як договору так і законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, наданого банком, станом на 31 травня 2015 року сума заборгованості відповідача складає 9838,93 гривень, з яких: 8614,51 непогашена сума кредиту, 279,71 заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 444,71 копійок штраф (процентна складова). В той же час з копії кредитної картки № 4149605369324553, оригінал якої був оглянутий судом, строк її дії зазначений до лютого 2013 року. Будь-яких відомостей про те, що відповідачу була видана кредитна картка поза спливом зазначеного строку суду не надано. Відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 18 квітня 2016 року, тобто з пропуском позовної давності. Від позивача заяв про поновлення строку на звернення до суду з позовом не надходило. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді; сторонами подавалися докази. Позивач клопотань про поновлення строку позовної давності не заявляв, як і не надавав підтверджень поважності причини його пропуску, або інших документів, які б свідчили про те, що строк позовної давності переривався або зупинявся. Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення заборгованості належить відмовити з причин пропуску строку позовної давності. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed