Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу 9/10 частин житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Покровським Я. О. 26.06.2016 року за реєстраційним № 544 та договором купівлі - продажу 1/10 частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Покровським Я.О. 30.06.2016 року за реєстровим № 548. Відповідач по справі зареєстрована в спірному будинку, як колишній власник частини спіроного будинку, але з липня 2016 року жодного разу не приходила до будинку, не мешкає в ньому з 2013 року, всі обов'язки з утримання житлового будинку покладені на позивача. Реєстрація відповідачки в спірному будинку не дає змоги позивачу оформити субсидію, а тому просить суд визнати [PERSON],[INFO] такою, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилала, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі - продажу 9/10 частин житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Покровським Я. О. 26.06.2016 року за реєстраційним №544 та на підставі договору купівлі - продажу 1/10 частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Покровським Я.О. 30.06.2016 року за реєстровим № 548 належить житловий будинок [ADDRESS] Із довідки про склад сім'ї позивача вбачається, що в спірному будинку зареєстрована відповідачка по справі [PERSON], але з 2013 року вона не проживає за вказаною адресою (а.с.8). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.). Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутною; - про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В зв'язку з тим, що відповідачкою не надано до суду доказів в підтвердження того, що вона належним чином користується спірним житлом, виконує обов'язки з утримання житла, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими. Реєстрація місця проживання відповідачки в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved