Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] На підставу позовних вимог посилається на ту обставину, що відповідач понад рік не проживає у спірному житлі, не сплачує комунальні платежі і не бере участі в утриманні житла, а тому є усі підстави позов задовольнити. В судове засідання позивач направив заяву з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності, позов підтримав і з підстав, зазначених в ньому просить задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідач своїм конституційним правом на захист не скористався, заперечень щодо заявленого позову не надав, повноважного представника у суд не направив, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу заочно за відсутності відповідача, оскільки право на участь в судовому процесі є диспозитивним правом, а не обов`язком учасників судового процесу. Всесторонньо та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач є колишнім зятем позивача і з 27.03.2017 року згідно довідки Ф-3 №689 від 24.10.2018 року на квартиру [ADDRESS] має зареєстроване місце проживання у спірній квартирі. Позивач стверджує, що відповідач понад рік не проживає у спірному житлі, не сплачує комунальні платежі і не бере участі в утриманні житла, а тому є усі підстави, позов задовольнити. Вищезазначене підтверджує Актом комісії створеної ДП 3 ЖЕК 13 ЖБК від 26.10.2018 року, яким встановлено що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] . У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз.2 ч.1 ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Відтак оскільки в судовому засіданні доведено факт відсутності відповідача за місцем реєстрації проживання понад рік, останнім не доведено причин поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved