Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

В серпні 2017 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі договору дарування,посвідченого 20.04.2007 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ,він є власником 7/200 частин багатоквартирного житлового будинку № 27 по вул.Криворізькій в м.Запоріжжі,що складається з ізольованої квартири № 8 та допоміжних надвірних споруд. Відповідач [PERSON]являється членом сім*ї колишнього власника цього житла,був зареєстрований ще до набуття права власності [PERSON],фактично у будинку не проживає. Посилаючись на те,що відповідач не є членом його сім*ї або близьким родичем, реєстрація проживання відповідача у спірному будинку без згоди власника порушує його права та змушує нести додаткові витрати на утримання житла, позивач просить суд з підстав,передбачених ст.391 ЦК України,ст.71,72 ЖК України усунути перешкоди у користуванні власністю,визнати відповідача втратившим право користування спірним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON]наполягали на задоволенні позову та не заперечували проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Пояснили,що на час придбання у власність [PERSON] 7/200 частин багатоквартирного житлового будинку № 27 по вул.Криворізькій в м.Запоріжжі,що складається з ізольованої квартири № 8 та допоміжних надвірних споруд,відповідач вже був зареєстрований у цьому житлі як член сім*ї колишнього власника,проте у квартирі не проживав та ніколи не з*являвся,речей його у помешканні позивача немає,оплати за це житло відповідач не вносив. З урахуванням його реєстрації позивачу нараховують щомісячно платежі за утримання житла,чим порушуються його права власника. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі «Запорізька правда» № 43 від 26.10.2017 р. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі договору дарування частини будинку,посвідченого 20.04.2007 р.приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]за р№ 2233 та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 08.06.2007 р.,позивач є власником 7/200 частин житлового будинку № 27 по вул.Криворізькій в м.Запоріжжі. З наведеного суд встановив,що позивач набув право власності на спірне житло у встановлений законом спосіб та підтвердив ці обставини належними допустимими доказами,які під час розгляду справи нічим не спростовані. На час укладання договору дарування частини будинку,який на праві власності належав [PERSON],у ньому з 2005 р.був зареєстрований відповідач [PERSON],що підтверджено довідкою адресного бюро. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON]показали,що вони тривалий час мешкають у буд.27 по вул.Криворізькій в м.Запоріжжі,[PERSON]Ю.у квартирі № 8,яка належить [PERSON],не проживає,ніколи у ній не з*являвся,зі слів сусідів,є членом сім*ї колишнього власника квартири цієї квартири,речей його у квартирі немає. Частиною 2 ст.64 ЖК України передбачено,що до членів сім*ї наймача належать дружина,їх діти і батьки.Членами сім*ї наймача може бути визнано і інших осіб,якщо вони постійно проживають разом із наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином,суд встановив,що відповідач був зареєстрований у спірному будинку як член сім*ї колишнього власника ,між ним та новим власником [PERSON]сімейні стосунки відсутні. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України ,члени сім*ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. За змістом ст.405 ЦК України,яка регламентує поняття житлового сервітуту колишніх членів сім*ї та підстави збереження житлових прав цих осіб,члени сім*ї власника житла зберігають право на користування цим житлом саме на період,коли зберігається право власності певної особи на це житло. Згідно вказаних правових норм,які регулюють об*єм житлових прав члена сім*ї колишнього власника,слідує,що право члена сім*ї власника будинку(квартирі) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки закон не передбачає переходу прав і обов*язків в частині збереження права користування житлом членів сім*ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку(квартири),суд дійшов висновку,що відповідач внаслідок припинення права власності на спірний будинок колишнього власника після його дарування,втратив право користування житловим приміщенням зазначеного будинку. Встановлені судом обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем під час її судового розгляду. Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним будинком відповідачем [PERSON]відсутні,його реєстрація у будинку без згоди нового власника створює перешкоди [PERSON]для користування та розпорядження власністю. На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

Outcome: approved