Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «НИВА-1» до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під обтяження. Позивач обґрунтував свою позовну заяву тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.08.2003 року у справі №2- 3888/03 з [PERSON] на користь [PERSON] був стягнений борг в сумі 103350 грн., а також 3% річних з простроченої суми в розмірі 4415 грн., всього 107765 грн. 4 серпня 2003 року Малиновський районний суд м. Одеси з метою забезпечення позову про стягнення з [PERSON] боргу своєю ухвалою наклав арешт на автозаправну станцію на 150 заправок на добу, розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Перший Амурський, 1А. Арешт був накладений з тих підстав, що 34% статутного фонду ТОВ НИВА-1 на той момент належала боржнику [PERSON] На виконання указаної ухвали Малиновського районного суду м. Одеси 21 жовтня 2003 року Першим відділом виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому\~в указаній\~постанові вказано,\~що АЗС,\~яка арештовується,\~належіть [PERSON].Позивач зазначає, що [PERSON] ніколи не був власником цього майна. Так, ТОВ «НИВА-1» було зареєстроване рішенням виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів м. Одеси 02.07.1993 р., реєстраційний номер 541 і є повним правонаступником Малого приватного сільськогосподарського підприємства НИВА-1. Засновниками указаного підприємства виступили [PERSON] (34% статутного фонду), [PERSON] (33% статутного фонду), [PERSON] (21% статутного фонду), [PERSON] (12% статутного фонду). \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 27.01.1997 р. № 23 Малому приватному сільськогосподарському підприємству НИВА-1, повним правонаступником якого є Позивач, була виділена земельна ділянка для проектування та будівництва автозаправної станції. Завершена будівництвом АЗС була прийнята до експлуатації 23.02.2000 р. відповідно до акту держтехкомісії про прийняття до експлуатації. На підставі цього акту, затвердженого розпорядженням Іллічівської райадміністрації Одеського міськвиконкому від 14.03.2000 р. №164, ТОВ НИВА-1 20 липня 2001 року отримало свідоцтво про право власності №014615 на АЗС на 150 заправок на добу, розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Перший Амурський, 1 А, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Відтак, наявність зазначеного арешту, перешкоджає ТОВ «Нива-1» у здійсненні права власності на АЗС на 150 заправок на добу, у звязку з чим позивач звернувся до суду. Сторона позивача надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без їхньої участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав до суду заяву, до змісту якої позов визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, прийнявши визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви. Судом встановлено, що Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.08.2003 року у справі №2- 3888/03 з [PERSON] на користь [PERSON] був стягнений борг в сумі 103350 грн., а також 3% річних з простроченої суми в розмірі 4415 грн., всього 107765 грн. 4 серпня 2003 року Малиновський районний суд м. Одеси з метою забезпечення позову про стягнення з [PERSON] боргу своєю ухвалою наклав арешт на автозаправну станцію на 150 заправок на добу, розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Перший Амурський, 1А. Арешт був накладений з тих підстав, що 34% статутного фонду ТОВ НИВА-1 на той момент належала боржнику [PERSON] На виконання указаної ухвали Малиновського районного суду м. Одеси 21 жовтня 2003 року Першим відділом виконавчої служби Малиновського районного управління юстиції м. Одеси була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. При цьому в указаній постанові вказано, що АЗС, яка арештовується, належіть [PERSON]. Так, ТОВ «НИВА-1» було зареєстроване рішенням виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів м. Одеси 02.07.1993 р., реєстраційний номер 541 і є повним правонаступником Малого приватного сільськогосподарського підприємства НИВА-1. Засновниками указаного підприємства виступили [PERSON] (34% статутного фонду), [PERSON] (33% статутного фонду), [PERSON] (21% статутного фонду), [PERSON] (12% статутного фонду). Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 27.01.1997 р. № 23 Малому приватному сільськогосподарському підприємству НИВА-1, повним правонаступником якого є Позивач, була виділена земельна ділянка для проектування та будівництва автозаправної станції. Завершена будівництвом АЗС була прийнята до експлуатації 23.02.2000 р. відповідно до акту держтехкомісії про прийняття до експлуатації. На підставі цього акту, затвердженого розпорядженням Іллічівської райадміністрації Одеського міськвиконкому від 14.03.2000 р. №164, ТОВ НИВА-1 20 липня 2001 року отримало свідоцтво про право власності №014615 на АЗС на 150 заправок на добу, розташовану за адресою: м. Одеса, провулок Перший Амурський, 1 А, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про підприємства в Україні», який діяв на той час, майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Майно підприємства відповідно до законів України, статуту підприємства та укладених угод належить йому на праві власності, повного господарського відання або оперативного управління. Відповідно до ст.12 Закону України Про господарські товариства товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Таким чином, власником АЗС на 150 заправок на добу, розташованої за адресою: м. Одеса, провулок Перший Амурський, 1А, стало ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НИВА-1». Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, наявна актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, відповідно до якої власником майна за адресою: м. Одеса,провулок Амурський 1, будинок 1-а є ТОВ «Нива-1». У статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла станом на дату винесення постанови від 21.10.2003 року, при зазначенні повноважень державного виконавця акцент зроблено на тому, що державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. У виконавчому документі, виданому Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду від 18.08.2003 р., йшла мова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів. Відповідно до п.5.1.4. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 р. №74/5, в редакції станом на 23.12.2003 р. (наступна редакція 21.06.2004 р.), у разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, звернення звертається на належне боржникові інше майно. Стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. З огляду на викладене, арешт може бути накладений виключно на майно, що належіть на праві власності боржникові. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про знятгя з нього арешту. В частині 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» перелічені усі випадки, щодо зняття арешту державним виконавцем. Згідно з частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відтак, проаналізувавши встановлені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved