overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачка вказала, що 14 лютого 2013 року в с. Свидова Чортківського району померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку в розмірі 1,82 га, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району. [PERSON] пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як залишила своє постійне місце проживання і тимчасово проживала в Борщівському районі у своєї невістки, допомагала доглядати дітей, які хворіли в той час. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном два місяці. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява про визнання позовних вимог, просить справу розглядати без її участі. Свідок [PERSON] підтвердив суду, що позивачка тимчасово проживала у Борщівському районі, тому пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідка, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мухавської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи без самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] в с. Мухавка Чортківського району померла її баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння в [ADDRESS]. Цю спадщину прийняла мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO], не оформивши нотаріально своїх спадкових прав на майно. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну частку (пай) та на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою (1/2 частина будинку належала їй, а 1/2 частину вона успадкувала після смерті баби). [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла, проте отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в Чортківській районній державній нотаріальній конторі не може, тому що відсутні правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно, що змусило її звернутись дло суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача - Мухавської сільської ради Чортківського району в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява, в якій просять справу розглядати за відсутності представника, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 13 жовтня 1997 померла мати позивачки [PERSON], після її смерті позивачка відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України (1963 року) є спадкоємцем її майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 16 липня 2005 року виконкомом Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від сумісного проживання є дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем більше вісьми років не підтримують сімейно-шлюбні відносини, ведуть окреме господарство, проживають окремо..Причиною розпаду сім»ї являється те, що у них зовсім різні погляди на сім'ю, життя , що призвело до того, що вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги. В судовому засіданні позов підтримала і просить задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, в даний час перебуває в місцях позбавлення волі, направив суду листа про те, що з позовом про розірвання шлюбу згоден. Позивачка на примирення не погодились. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вбачається, що подальше збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 11 березня 1998 року перебувають у шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивачка подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності. (а.с.19) Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів про дійсні взаємовідносини сторін, а належно повідомлений відповідач двічі не з'явився в судове засідання, також зважючи на позицію позивача про розгляд справи на підстави наданих доказів, суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження відповідно до положень ст.ст. 224-226 ЦПК України.(а.с.14,15,16,17,19,20) Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З матеріалів справи вбачається, що з 11.03.1998 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом записів актів громадянського стану Хатаїнського району міста Баку, актовий запис №155, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають спільного доньку - [PERSON], [INFO] що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з 22 березня 1997 року перебувають у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки вони не підтримують та не ведуть спільне господарство, а за таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. В свою чергу, позивачка подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів про дійсні взаємовідносини сторін, а належно повідомлений відповідач двічі не з'явився в судове засідання, також зважючи на позицію позивача про розгляд справи на підстави наданих доказів, суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження відповідно до положень ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що з 22.03.1997 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис №379, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO] що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою до Пилипівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зазначила, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за законом. Вчасно позивачка не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як не знала про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я померлої [PERSON], тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений, в зв'язку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 11 травня 2004 року). [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заповіту, посвідченого 29 травня 2003 року секретарем Пилипівської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, який на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований (а.с. 6). Позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про наявність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивачки слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном на два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі №110, що по вул. Франка, 37 м. Старокостянтинів. В обґрунтування заявлених позовних\~\~вимог позивачка вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира №110, що знаходиться по вул. Франка, 37 м. Старокостянтинів. Крім того, у вказаній квартирі зареєстрований її син - відповідач [PERSON], який у ній не проживає. Позивачка [PERSON] запропонувала відповідачу знятися з реєстрації в квартирі, але останній не погоджується добровільно це зробити, тому вона була вимушена звернутися до суду. Представник позивачки в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, \~дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №110, що знаходиться по вул. Франка, 37 м. Старокостянтинів. Встановлено, що в даній квартирі зареєстрований, але більше одного року не проживає відповідач [PERSON] В добровільному порядку відповідач не бажає знятися із реєстрації. Ці обставини підтверджуються: довідкою Старокостянтинівської ЖЕК №000149 від 10.07.2015 року, актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 20.05.2015 року та 05.08.2015 року, договором дарування від 30.12.2013 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній в квартирі №110, що знаходиться по вул. Франка, 37 м. Старокостянтинів понад один рік без поважних причин, а тому втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати його таким, що втратив право на користування квартирою №13, що по вул. Кобєєва, 95 м. Старокостянтинів. В обґрунтування заявлених позовних\~\~вимог позивачка вказує, що їй на праві приватної власності належить квартира №13, що знаходиться по вул. Кобєєва, 95 м. Старокостянтинів. Крім того, у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який у ній не проживає. Позивачка [PERSON] запропонувала відповідачу знятися з реєстрації в квартирі, але останній не погоджується добровільно це зробити, тому вона була вимушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не зявився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Суд, \~дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира №13, що знаходиться по вул. Кобєєва, 95 м. Старокостянтинів. Встановлено, що в даній квартирі зареєстрований, але більше одного року не проживає відповідач [PERSON] В добровільному порядку відповідач не бажає знятися із реєстрації. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, довідкою Старокостянтинівської ЖЕК №000811 від 05.08.2015 року, актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 05.08.2015 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради від 20.05.2008 року. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] відсутній в квартирі №13, що знаходиться по вул. Кобєєва, 95 м. Старокостянтинів понад один рік без поважних причин, а тому втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно на тій підставі, що вона не працює, так як доглядає дочку [PERSON] [INFO] до досягнення нею трирічного віку. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, відповідач спільно з сімєю не проживає і матеріальної допомоги не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх задоволення. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В силу ч. 2 цієї ж статті, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що під час спільного проживання в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], при цьому батьком дитини згідно дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про народження серії 1-БВ №239660 є відповідач. Дитина проживає та відповідно знаходиться на утриманні матері, яка не працює. При визначенні розміру аліментів, суд враховує ту обставину, що відповідач інших утриманців немає, працює без оформлення трудових відносин та при цьому отримує нерегулярний дохід, а тому вважає, що за таких обставин він може надавати утримання непрацездатній дружині у розмірі 200 грн. до досягнення дочкою [PERSON], [INFO], трьох років. \~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх синів посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], батьком яких записаний відповідач. Спільно сторони не проживають. На даний час син [PERSON] навчається у Академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного на денній формі навчання і строком закінчення його навчання є червень 2018 року, син [PERSON] буде навчатися в ДПТНЗ «Деражнянський професійний аграрний ліцей», строком закінчення його навчання є 20 січня 2017 року. Відповідач добровільно допомогу на повнолітніх дітей не надає, а тому позивачка просить стягувати з нього аліменти на її користь на утримання повнолітніх синів в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно на кожного сина, до закінчення ними навчання. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечує.. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідач вказаний їхнім батьком. Відповідно до довідки Академії сухопутних військ ім.П.Сагайдачного №877 від 30 липня 2015 року [PERSON] являється курсантом 1-го курсу денної форми навчання. Термін навчання закінчується в червні 2018 року. Згідно з довідкою ДПТНЗ «Деражнянський професійний аграрний ліцей», [PERSON] буде навчатися по спеціальності «електрогазозварник; водій автотранспортних засобів категорії С?». Термін навчання закінчується 20 січня 2017 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має постійне місце роботи, нормальний стан здоров'я, інших утриманців не має, а тому вважає вірним визначити розмір аліментів в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивачка не зявилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу у її відсутність (а.с. 19). Відповідач подав до канцелярії суду заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення (а. с. 20). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 15 серпня 2009 року, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції, актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей 2010 та [INFO] (а.с. 5, 6). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Відповідачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище, просила в позовній заяві залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «Удовіченко», право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 2). Оскільки позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved