Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дергачівська державна нотаріальна контора в Харківській області про визначення частки земельної ділянки та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька. В обгрунтування вимог позивач зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] [INFO] , про що Виконавчим комітетом Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області було складено актовий запис №48 та видано свідоцтво про смерть. У встановлений законом шестимісячний термін позивач звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, де була заведена спадкова справа №155/2019. Листом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 10.03.2020 №409/02/14 представника [PERSON] було повідомлено про те, що [PERSON] станом на 10.03.2020 входить до складу спадкоємців. Нотаріусом встановлено, що до складу спадщини входить частина житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1485 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий № 6322055600:00:002:0302, яка знаходиться за вищезазначеною адресою. 13 липня 2020 року державним нотаріусом [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , реєстровий № 1-318 , предметом якого стала 43/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Але крім зазначених часток житлового будинку у якості спадкового майна після смерті батька позивача залишилася ще частина земельної ділянки загальною площею 0,1485 га, кадастровий № 6322055600:00:002:0302 розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення XXXV сесії VII скликання Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.10.2018 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,1485 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] та передано [PERSON] (спадкодавцю) та [PERSON] у власність земельну ділянку кадастровий № 6322055600:00:002:0302, площею 0,1485 га. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.10.2019 року НВ-6311418612019 земельна ділянка загальною площею 0,1485 га, кадастровий № 6322055600:00:002:0302, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Даний факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2020 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.08.2003, реєстровий номер 3082, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М. та договору про визначення часток від 13.02.2007 року, реєстровий номер 227, право власності на житловий будинок за номером [ADDRESS] належить двом співвласникам [PERSON] - 43/100 часток та [PERSON] - 57/100 часток. В свою чергу розмір частки земельної ділянки в договорі не визначався. В зв`язку з викладеними обставинами 31.07.2020 року державним нотаріусом позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 1090/02-31, згідно якої у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують факт визначеності частки спадкового майна (земельної ділянки) [PERSON] , нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 6322055600:00:002:0302. У зв`язку з чим він змушений звернутися з позовом до суду. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в які просили справу розглядати у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій позов визнала, просила справу розглядати у її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно свідоцтва про народження від 15.11.1975 [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про смерть від 14.05.2019 Серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 13). 27.07.2019 року [PERSON] звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] . Державним нотаріусом заведено спадкову справу № 155/2019, номер у спадковому реєстрі 64502475. 13 липня 2020 року державним нотаріусом [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , спадкова справа № 155/2019, НОК 845278, предметом якого є 43/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 31.07.2020 державним нотаріусом [PERSON] була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 1090/02.31, згідно якої у зв`язку з тим, що не визначена частка спадкового майна (земельної ділянки) належного [PERSON] , нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 6322055600:00:002:0302 (а.с.52-53). Згідно договору купівлі-продажу від 07.08.2003 [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). 13.02.2007 [PERSON] та [PERSON] володіючи на праві спільної сумісної власності житловим будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , уклали договір про визначення часток, згідно якого частки у зазначеному вище спільному майні визначаються так: [PERSON] - 57/100 частки, а [PERSON] - 43/100 частки цілого житлового будинку (а.с. 27). Вказане підтверджується також, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.02.2007 (а.с. 28). Згідно рішення XXXV сесії VII скликання Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.10.2018 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), орієнтовною площею 0,1485 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в [ADDRESS] та передано [PERSON] (спадкодавцю) та [PERSON] у власність земельну ділянку кадастровий № 6322055600:00:002:0302, площею 0,1485 га (а.с. 43). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.09.2020 земельна ділянка загальною площею 0,1485 га, кадастровий № 6322055600:00:002:0302, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 47-48). Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Положенням ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно ч.ч. 2, 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку . Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.200 4 №7 «Про пактику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо визначення розміру частки земельної ділянки, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,1485 га, кадастровий № 6322055600:00:002:0302, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Між спадкодавцем та [PERSON] було укладено договір про визначення часток у житловому будинку, який належить їм на праві спільної сумісної власності та розташований на вказаній земельній ділянці. Частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку між [PERSON] та [PERSON] не визначались. За таких обставин, враховуючи положення ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, суд вважає за можливе визначити, що розмір частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1485 га, кадастровий номер 6322055600:00:002:0302 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому [PERSON] становить 43/100, а частка, яка належить [PERSON] становить 57/100. Щодо вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 43/100 частин земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , суд вважає її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач своєчасно звернувся до державного нотаріуса для прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] та надав необхідні документи для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Єдиною підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки [PERSON] було те, що за спадкодавцем не була визначена частка земельної ділянки, яка належала йому на праві спільної сумісної власності. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] належала частка земельної ділянки у розмірі 43/100, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , то вимога позивача про визнання за ним права власності на зазначену частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved