Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що після смерті її батька [PERSON], який проживав за адресою: [ADDRESS] та помер [ADDRESS] року, відкрилася спадщина. Позивач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом булу йому відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Вважала, що з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, посилалася на те, що тільки 08 квітня 2009 року дізналася про смерть свого батька, а про те, що після батька залишилася спадщина тільки в березні 2016 року, і що саме це не дозволило їй вчасно звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою. Просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини - три місяці. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити на підставі обставини, викладених у позовній заяві. Відповідач Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області проти заявленого позову не заперечував, надіслав до суду листа, за змістом якого справу просив розглядати у відсутність його представника (а.с. 37). Відповідача [PERSON] на заперечував проти заявленого позову, вважав його таким, що підлягає до задоволення, зазначав, що не прийняв спадщини після смерті батька. Третя особа по справі, яка не заявляє самостійної вимоги - приватний нотаріус Склярова А.В., подала до суду заяву зі змісту якої вбачається, що не заперечує проти заявленого позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, другого відповідача, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [ADDRESS] року в місті Полтава Полтавської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3), внаслідок чого згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. Спадкова справа на майно померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується довідкою із спадкового реєстру та відповіддю нотаріуса (а.с. 25, 26), спадщину після померлого на час розгляду справи в суді ніхто не прийняв, а тому належним відповідачем по справі є саме орган місцевого самоврядування - Михайлівська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області. 08 квітня 2009 року позивачка по справі [PERSON] знала про смерть свого батька [PERSON], що підтверджується протоколом впізнання невідомого чоловіка (а.с. 37), за особистим підписом позивачки, про знання того факту, що її батько помер і позивачка про це знала, [PERSON] особисто зазначала в судовому засіданні. 19 липня 2016 року позивачка по справі [PERSON] отримала від приватного нотаріуса Склярової А.В. відмову щодо заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] по причині пропуску позивачкою шести місячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 8). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці причини визнані судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Позивач ні в своїй позовній заяві, ні в судовому засіданні не навів і не надав суду будь-яких доказів в підтвердження існування об'єктивних причин, які б були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання ним заяви про прийняття спадщини в строки, передбачені ст. 1270 ЦК України. Зазначення позивачкою в позовній заяві та в своїх поясненнях, що вона тільки в березні 2016 року дізналася про існування спадкового майна після смерті свого батька, що також підтверджується показаннями свідка [PERSON], яка була допитана в суді, на переконання суду не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а тому у задоволенні позову необхідним відмовити. При цьому суд також бере до уваги те, що з часу відкриття спадщини, як і з моменту коли позивачка точно знала про смерть свого батька до часу звернення позивачки в нотаріальну контору та до суду сплинуло більше 5 років. За таких обставин суд вважає необхідним повністю відмовити [PERSON] в задоволенні її позовних вимог.

Outcome: dismissed