Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом до [PERSON] до державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Резніченко Н.А., треті особи: Потоківська сільська рада Кременчуцького району Міськрайонне управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивач вказував, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON] звернувся із відповідною заявою до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори на підставі нотаріальної довіреності в інтересах [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Резніченко Н.А. від 19 вересня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено із посиланням на ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» через начебто відсутність необхідних відомостей для вчинення нотаріальної дії. Посилання на відсутність конкретних документів при цьому не було зазначено. Зокрема, серед поданих документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки земельної ділянки він подав безпосередньо Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯМ № 191387, виданий спадкодавцю [PERSON] Кременчуцькою районною державною адміністрацією Полтавської області від 22 червня 2012 року. Після відкриття спадщини спадкоємцями спадкового майна померлої є двоє повнолітніх дітей. А оскільки жодних застережень не існує, то спадкове майно у вигляді приватизованої земельної ділянки належить розділу порівну. Тобто, спадкоємцю [PERSON] належить 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала та зареєстрована у встановленому порядку спадкодавцю [PERSON] . На підставі викладеного, просив суд ухвалити рішення, яким: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належала на праві приватної власності [PERSON] , померлій [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. На адресу суду представник надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача Першої кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Крім цього, 25 лютого 2019 року надіслав відзив на позов в якому просили відмовити в задоволенні позову, який зокрема обґрунтований тим, що відсутність будь-яких даних у Державному реєстрі Держгеокадастру щодо майна спадкодавця, належному на підставі державного акту (серія ЯМ № 191387, виданому 10.07.2012 р. Держкомземом у Кременчуцькому районі) [PERSON] , померлої [INFO] (матері позивача [PERSON] ) жодним чином не відносяться до повноважень Першої кременчуцької ДНК ГТУЮ у Полтавській області. Нотаріуси лише безпосередньо мають право перевіряти наявну інформацію по нерухомому майну. Будь-якої можливості щодо редагування чи внесення до Державного реєстру Держгеокадастру - нотаріуси не мають. Таким чином, при спорі, що виникає в зв`язку із відсутністю інформації у Реєстрі Держгеокадастру чи внесенню змін по земельним ділянкам - відповідачем по такій справі повинно бути територіальне управління Держгеокадастру області, де розташований об`єкт нерухомого майна. Представник Потоківської сільської ради Кременчуцького району в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Крім цього, надали письмові пояснення в яких зазначали, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області діє відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308, та реалізує покладені на нього повноваження згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу З країни по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у відповідності до вимог Земельного кодексу України, які знаходяться за межами населених пунктів. При цьому зазначаємо, що рішення щодо надання земельних ділянок у власність або користування, приймаються органами виконавчої влади, видаються у відповідності та на підставах згідно вимог чинного законодавства, зокрема ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. З ч.5 ст. 116 Земельного кодексу України випливає, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розпоряджається тільки вільними землями сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів. Таким чином, Головне управління не розпоряджається землями які знаходяться у приватній власності. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними доказами у справі, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], [PERSON] звернувся із відповідною заявою до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори на підставі нотаріальної довіреності в інтересах [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Резніченко Н.А. від 19 вересня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено із посиланням на ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» через відсутність необхідних відомостей для вчинення нотаріальної дії. Зокрема, серед поданих документів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки земельної ділянки позивач подав безпосередньо Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯМ № 191387, виданий спадкодавцю [PERSON] Кременчуцькою районною державною адміністрацією Полтавської області від 22 червня 2012 року. Після відкриття спадщини спадкоємцями спадкового майна померлої є двоє повнолітніх дітей. Тому спадкове майно у вигляді приватизованої земельної ділянки належить розділу порівну. Тобто, спадкоємцю [PERSON] належить 1/2 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належала та зареєстрована у встановленому порядку спадкодавцю [PERSON] . Так, судом встановлено, що померлій [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0463 га, відповідно до державного акту серії ЯМ № 191387, кадастровий номер земельної ділянки № 5322484400:06:000:0974. 04 квітня 2017 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки відповідно до державного акту серії ЯМ № 191387, кадастровий номер земельної ділянки № 5322484400:06:000:0974. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині не видано. В даному випадку вбачається, що одному із спадкоємців видано право власності на вказане спадкове майно на 1/2 частину, в той час постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Резніченко Н.А. від 19 вересня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом іншому спадкоємцю [PERSON] було відмовлено, оскільки, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.09.2018 року №НВ-5307811212018 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої на території Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, СТ «Граніт» належить [PERSON] . Таким чином, 1/2 частка вищезазначеної земельної ділянки, яка не була оформлена [PERSON] після померлої матері [PERSON] не відображена в Державному земельному кадастрі, а тому неможливо з цих підстав оформити право власності в порядку спадкування. Але за викладених обставин, нотаріус керувався тим, що з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.09.2018 року №НВ-5307811212018 вбачається, що право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої на території Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, СТ «Граніт» належить [PERSON] , хоча слід керуватися не тим, що вже видано іншому спадкоємцю та зареєстровано, а тим, що належало спадкодавцю на час смерті, тобто цілою земельною ділянкою0,0463 га, відповідно до державного акту серії ЯМ № 191387, кадастровий номер земельної ділянки № 5322484400:06:000:0974, яка повинна поділитися по 1/2 частці на кожного спадкоємця. Крім того, не є слушними підстави зазначені нотаріусом у відмові для вчинення нотаріальної дії, що стосуються не здійснення оформлення [PERSON] 1/2 частки вищезазначеної земельної ділянки, оскільки в даному випадку оформлення може відбутися лише після визнання права власності на відповідну частину земельної ділянки. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст. 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є законні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування.

Outcome: approved