Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок. Відповідач по справі зареєстрований в спірному будинку, але з 2012 року фактично не проживає в спірному будинку, всі обов'язки з утримання житлового будинку покладені на позивача. Реєстрація відповідача в спірному будинку не дає змоги позивачу оформити субсидію, а тому просить суд визнати [PERSON],[INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу без не з'явившихся сторін на підставі наявних у справі доказів. Судовим розглядом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 липня 2000 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області належить житловий будинок [ADDRESS] ( а.с.7). Із довідки про склад сім'ї позивача вбачається , що в спірному будинку зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON], син позивача - [PERSON] ( відповідач по справі). [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2012 року (а.с.8). За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізує їх на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК України.). Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів його сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника квартири, їхні діти та батьки, а також інші особи. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. З урахуванням ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позивач у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з ним одну із таких вимог: - про позбавлення права власності на житлове приміщення; - про позбавлення права користування житловим приміщенням; - про визнання особи безвісно відсутною; - про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В зв'язку з тим, що відповідачами не надано до суду доказів в підтвердження того, що вони належним чином користуються спірним житлом, виконують обов'язки з утримання житла, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими. Реєстрація місця проживання відповідача в будинку обмежує права позивача у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном. При таких даних позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved