Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

в позові вказано, що 20/05/2014 сторони зареєстрували шлюб, в якому 09/01/2016 народилась донька [PERSON] , сторони конфліктують, відповідач не надає грошових коштів на утримання дитини, позивачка не отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Тому позивачка просила суд присудити стягнення з відповідача 1/3 частки доходів на утримання дитини сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав, що в ньому зазначені та надала перед судом пояснення про те, що судовою установою вже розглядається спір сторін щодо розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, батьківських прав; пояснення відповідача щодо придбання ним майна в інтересах сім?ї не складає предмету судового розгляду за даним позовом, а тому відповідачу не належить право на встановлення обставин щодо придбання ним майна; відповідач не проживає з дитиною, дитина проживає з матір?ю, відповідач сплатив аліменти за період з 01/04/2019 по 31/07/2019, відповідач не сплатив аліменти за березень 2019 року. В судовому засіданні відповідач та його представник надали перед судом пояснення про те, що відповідач визнає позов в частині присудження до стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку та заперечує позов в частині присудження до стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів. Представник відповідача просила суд врахувати матеріальне становище відповідача, який є патрульним працівником МВС, а тому не може мати іншу роботу, винаймає квартиру, матір відповідача хворіє. Також представник надала передсудом пояснення про те, що пояснення позивачки в позовній заяві неправдиві, оскільки відповідач добровільно сплачував на користь позивачки по 3000 гривень щомісячно з березня 2019 року. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження від 13/01/2016 сторони зареєстровано батьками доньки [PERSON] [INFO] . Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 20/05/2014. Відповідно до довідки від 07/03/2019 позивачка не перебуває на обліку щодо отримання державної соціальної допомоги на дитину. Відповідно до письмового пояснення відповідача від 10/04/2019 позивачка не здійснює догляд і виховання дитини, не утримує її; відповідач забезпечує витрати на забезпечення інтересів дитини, добровільно надає аліменти. Відповідно до довідки про доходи відповідача від 09/04/2019 вказано його дохід за період жовтень 2018 по березень 2019. Відповідно до довідки від 12/03/2019 донька сторін відвідує ДНЗ «Веселка». Відповідно до довідки від 21/03/2019 позивачка перебуває на обліку осіб, які шукають роботу. Відповідно до ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Так, судом відмовлено сторонам в їх клопотаннях в частині долучення до матеріалів справи доказів щодо встановлення обставин, що не складають предмет судового розгляду, оскільки обставини придбання майна для інтересів сім?ї, їх спорів щодо належності виконання обов?язку щодо виховання дитини, неетичної поведінки в шлюбі не складають предмет судового розгляду за відповідним позовом. Відповідно до п. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже компетенція на визначення частки аліментів належить судовому органу. В ч. 5 ст. 183 СК України вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже в порядку безспірного стягнення аліментів законом визначено розмір аліментів на одну дитину, який становить 1/3 від доходів відповідача. Стягнення аліментів в інших частках на одну дитину може бути забезпечено судовим рішенням на підставі доказів відповідної заінтересованої сторони. Суду не надано доказу на встановлення обставин, які б були визначені законом в якості правової підстави для відступлення від визначеної законом доходу, що стягується в якості аліментів на одну дитину. Також в судовому засіданні представник відповідача надала пояснення про те, що у разі стягнення аліментів в більшому розмірі у відповідача не буде змоги утримувати себе та надавати майнову допомогу повнолітній матері на виконання встановленого законом обов?язку щодо утримання батьків. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення про те, що відповідач добровільно передав позивачці в якості аліментів за кожен місяць у період з 01/04/2019 по 31/07/2019, які прийнято позивачкою саме в якості аліментів на утримання їх дитини. Таким чином з відповідача не може бути стягнуто аліменти за період з 01/04/2019 по 31/07/2019, оскільки відповідний його обов?язок вже виконано відповідачем. Подвійне стягнення аліментів з відповідача за період з 01/04/2019 по 31/07/2019 призвело б до порушення його майнових прав в цій частині. Наданий відповідачем розмір аліментів в сумі 3000 гривень за період з 01/04/2019 по 31/07/2019 складає 1/4 частку від доходу відповідача. Аліментні платежі відповідача в сумі 3000 гривень за період з 01/04/2019 по 31/07/2019 прийнято позивачкою саме в якості аліментів за відповідний період. Отже між сторонами вже склались відносини щодо самостійного погодження розміру аліментів. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка не надала суду доказів на підтвердження її витрат на утримання дитини за попередні періоди, а так само і розрахунків щодо обґрунтування розміру витрат позивачки на утримання дитини на майбутній період, які б вказували на існування потреби у здійсненні витрат понад 3000 гривень, що і складає 1/4 частку доходів відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - 1013,5 гривень. Отже відповідач передав, а позивачка прийняла щомісячно по 3000 гривень аліментів на утримання їх доньки. Тому позивачка не надала суду доказів наявності у дитини особливих потреб або, на встановлення інших обставин, що вказані в ст. 182 СК України. Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ст. 3 ЦК України в якості загальної засади відносин проголошено справедливість, добросовісність та розумність. В ст. 83 ЦПК України вказано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок доказування обставин законом покладено безпосередньо на відповідну заінтересовану сторону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати щодо судового збору в цьому спорі покладаються на відповідача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial