Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] та просить поділити спільне майно набуте під час шлюбних відносин. Позивач посилається на те, 28.01.1995 року уклала шлюб із [PERSON] За час перебування у шлюбі та проживання однією сім'єю разом із відповідачем, ними було набуте майно. Однак, спільне життя не склалося, а тому із літа 2015 року, вони почали проживати окремо. В лютому 2016 року, позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. 24 лютого 2016 року позивачем було подано позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Між ними булла укладенна мирова угода, однак, не вирішеним залишилося питання щодо поділу прибудови до будинку за [ADDRESS], яка була побудована у 2009 році та гаража, який розташований за цією ж адресою. В судове засідання сторони по справі не з'явились. Надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що відповідно до запису в паспорті [PERSON] серії [NUMBER] шлюб із [PERSON] розірвано. (а.с.10) До складу спільного майна подружжя входять гараж літ. Б, та прибудова літ а2, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок від 01.06.2016.(а.с.4-9) Відповідно до ст. 60 ч. 1 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 60 ч. 2 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 ч.1 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Згідно ст. 372 ч. 3 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст. 11 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд, дійшов висновку, що позов є обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню оскільки спірне майно сторонами було придбано в період шлюбу, тому воно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та ділиться між ними в натурі. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 69, 70 71 СК України, 368,372 ЦК України, керуючис ст.ст. 60, 208, 209, 212 -215, ЦПК України, суд -

Outcome: approved