Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги повністю підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд її задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача пеню з прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON], 01 червня 1998 року та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 30019,27 грн. за період з лютого 2015 року по лютий 2016 року включно. \~\~\~\~ В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги визнав частково та просив суд укласти з відповідачами угоду згідно якої він зобовязувався протягом трьох місяців сплатити заборгованість по пені. \~\~\~\~ Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. \~\~\~\~Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 1997 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Здолбунівського районного суду від 14 травня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітні діти сторін залишені на проживанні з матірю. Рішенням Рівненського міського суду від 12 червня 2015 року по цивільній справі №569/14641/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги позивача задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 600 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 20 лютого 2015 року до досягнення дітьми повноліття. В подальшому, позивачем було передано виконавчі листи для виконання у Відділ Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції [PERSON] від 03 березня 2016 року №1891 вбачається, що розрахунок заборгованості по виконанню виконавчого листа №569/14641/14-ц від 31 липня 2015 року виданого Рівненським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та чина [PERSON], [INFO] в сумі 600 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Загальна сума заборгованості боржника за період з 20 лютого 2015 року по 29 лютого 2016 року становить 14\~785,71 грн. Сплачено аліментів: 0,00 грн. Отже судом встановлено, що відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей відповідачем не виконано, внаслідок чого за цей період виникла заборгованість відповідача за аліментами, яка визначена у вищезазначеній довідці державного виконавця. Вказаний розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (розрахунок від 03 березня 2016 року №1891) у відповідності до вимогст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.195 СК України, а тому приймається судом до уваги. Як роз'яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. \~\~\~\~ Згідно наданого позивачем розрахунку, сума пені за прострочення сплати аліментів на користь позивача на утримання дітей визначена нею в розмірі 30\~019,27 грн., Суд визнає, що розрахунок суми неустойки позивачем проведений у відповідності з вимогами ч.1ст.196 СК України. Суд вважає, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню в тому розмірі, який просить позивач, оскільки відповідач не подав суду спростувань та не навів жодних обставин, які б свідчили про відсутність його вини чи про необхідність зменшення розміру неустойки. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи, що позивачем та представником позивача заявлені позовні вимоги доведені належними та допустимими доказами, а відповідачем дані вимоги не спростовані, а також не наведено жодних обставин, які-б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам; відповідач до суду з позовом про зменшення розміру неустойки та розміру аліментів не звертався, тому позовні вимоги, з наданим розрахунком позивача та представником позивача, підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved