Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

В позовній заяві позивач вказує, що 11 червня 1993 року він та відповідач зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізькій області, про що зроблено актовий запис № 94. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони мешкають окремо більше чотирьох років, намірів на майбутнє позивач не бачить. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя стало неможливим. Примирення з відповідачем також не може бути і позивач цього не бажає. Фактично сім'я розпалась і позивач змушений звернутись до суду за розлученням. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Підтримав позов в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (частина 1); суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2). Судом встановлено, що 11 червня 1993 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізькій області, про що зроблено актовий запис № 94, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 13 червня 2018 року (а.с. 2) Спільне шлюбне життя у сторін не склалось, вони мешкають окремо більше чотирьох років, що не оспорено відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає, що сім'я розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved