Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Вознесенський сиркомбінат» про стягнення інфляційних збитків, процентів, внаслідок порушення грошового зобов'язання у загальному розмірі 5 717 грн. 19 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що на підставі укладених між нею та відповідачем цивільно - правових договорів від 01.11.2011 року, 01.12.2011 року, 01.01.2012 року, 01.02.2012 року, 05.03.2012 року, позивач протягом листопада 2011 року - березня 2012 року виконувала роботи, визначені умовами вказаних договорів. Проте, відповідач порушив умови договорів в частині вчасної оплати за виконані роботи, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 9 467 грн. 34 коп. Обумовлена заборгованість в повному обсязі була стягнута з ПАТ «Вознесенський сиркомбінат» на користь [PERSON], відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2012 року. Посилаючись на те, що відповідачем рішення суду не виконано в повному обсязі, позивач в силу ч.2 ст. 625 ЦК України, просила стягнути інфляційні втрати в розмірі 5 107 грн. 41 коп., а також 606 грн. 78 коп., в якості плати за неправомірне користування чужими коштами. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 01 листопада 2011 року, 01 грудня 2011 року, 01 січня 2012 року, 01 лютого 2012 року та 05 березня 2012 року сторони уклали між собою п`ять окремих цивільно-правових договорів за якими позивач зобов'язалася протягом листопада 2011 року-березня 2012 року виконувати роботи щодо тех. процесу підприємства КСБ УФ, приймання вихідної сировини, оцінці його якості, контролю ведення процесів згущення, сушіння, фасування, а також щодо контролю робіт над санітарною обробкою, ведення технологічних журналів, заповнення первинних документів, контролю якості готової продукції, а відповідач зобов'язався забезпечити виконавця всім необхідним для виконання робіт, прийняти виконані роботи за актом приймання-передачі виконаних робіт та протягом 20 днів з дня прийняття провести повну оплату цих робіт в розмірі, передбаченому договорами. Проте, відповідач порушив умови договорів в частині вчасної оплати за виконані роботи, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 9 467 грн. 34 коп. Відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.08.2012 року з ПАТ «Вознесенський сиркомбінат» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по оплаті виконаних робіт у вищевказаному розмірі. На підставі вказаного рішення суду 11.09.2012 року був виданий виконавчий лист, який був пред'явлений для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції. В ході здійснення виконавчих дій 26.06.2013 року за платіжним дорученням № 2563 позивачу було перераховано 2 644 грн. 32 коп., решта заборгованості - 18.08.2015 року за платіжним дорученням № 2985, що підтверджується повідомленням відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції за № 13979 від 14.09.2015 року. Так, згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ст.ст. 524,533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язань зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є прийняте кредитором виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог позивача, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК інфляційні втрати та 3% річних за неправомірне користування чужими коштами мають компенсаційний, а не штрафний характер і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних за неправомірне користування її коштами станом на час виконання рішення суду. Отже, з відповідача на користь позивача належать до стягнення інфляційні втрати за період з 01.01.2013 року по 01.08.2015 року в розмірі 5 107 грн. 41 коп., виходячи з встановлених індексів інфляції за вказаний період, а також 606 грн. 78 коп. в якості плати за неправомірне користування чужими коштами за період з 14.08.2012 року по 01.08.2015 року (6 823 грн. 02 коп. х 3 % / 365 х 1 082 дні). При цьому, суд діє в межах заявлених позивачем вимог щодо розміру заборгованості та періоду, за який підлягають обрахуванню вказані виплати. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved