Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 17 липня 2011 року в розмірі 31469,45 гривень, судові витрати у справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 17 липня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 19000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календарю. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та комісії у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на 30 жовтня 2016 року сума заборгованості Відповідача складає 31469,45 гривень, де: 11123,54 гривень заборгованість за кредитом, 3900,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 13220,53 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1250,00 гривень нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1474,74 грн. штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом опублікування оголошення в газеті «Вісті Придніпровя». Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. В звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 17 липня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. Згідно умов договору, передбачених ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 19000,00 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобовязався щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом. Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем були виконані його зобовязання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 19000,00 гривень. Однак [PERSON] в односторонньому порядку порушив вимоги як договору так і законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем було прострочено повернення чергової частини позики. У звязку з чим станом на 30 жовтня 2016 року сума заборгованість складає 15024,18 грн., (сума заборгованості за кредитом 11123,54 грн., за процентами 3900,64 грн.) Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом в сумі 11123,54 грн., за процентами 3900,64 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача: штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту: за пенею 13220,53 грн.; пеня за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн. 1250,00 грн.; штраф фіксована частина 500 грн., штраф процентна складова 1474,74 грн., то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд приходить до висновку, що розмір штрафних санкцій повинен бути зменшений до 100 грн.. Таким чином, на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом 11123,54 грн., за процентами 3900,64 грн., та за пенею 100 грн., а всього 15124,18 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, а також витрати по сплаті публікації оголошення у газеті «Вісті Придніпровя» в сумі 500 грн.. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в іншій частині позову необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial