Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

В серпні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 22.09.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Полтаві ради. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON] та матір'ю-одиначкою онуки позивача [PERSON], [INFO]. З батьком дитини [PERSON] донька [PERSON] проживала в громадянському шлюбі до середини 2009 року, потім до 2013 року співмешкала з іншим чоловіком та тимчасово проживала разом з ним в інших містах України та Росії. Тож онука [PERSON] майже постійно була під наглядом бабусі [PERSON]. В 2013 році донька зареєструвала шлюб з [PERSON], народила другу доньку та зовсім переклала всі турботи по утриманню і вихованню старшої дитини на позивача. З осені 2014 року відповідач [PERSON] фактично не проживає в місті Полтаві та не виконує жодного з батьківських обов'язків: не бере педагогічної, матеріальної, трудової чи будь-якої іншої участі у вихованні [PERSON] Ніяким чином не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. На сьогодні відповідач фактично не має постійного місця проживання, її місцезнаходження не відоме. Як нещодавно стало відомо [PERSON] з нинішнім чоловіком знаходяться в розшуку Київським райвідділом УМВС м. Полтави. Відповідач [PERSON] надала нотаріально завірену згоду на позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ч.2, 3 ст. 150,180 СК України, обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками бо в сім'ї одного з них та на піклуванні батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п. 16 Постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved