Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

В серпні 2014 року ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» звернулося до суду з таким позовом в якому вказувало, що 12 квітня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений договір поставки №91-т. За умовами договору позивач зобов'язався поставити відповідачу сільськогосподарське обладнання (крапельну трубку TALDRIP 6-30-1LPH (3500m) УКТ ВЭД 8424900000, загальною довжиною 203 000 м., лей-флет Irrilelco Вlue color 6'' 4 Бар (50 м) УКТ ВЭД3917310090 в кількості 8 штук, мінікран ЛФТ СН 146 УКТ ВЭД3917409000 в кількості 1 000 штук, інжектор 1'' СН 155 УКТ ВЭД3917409000 в кількості 2 штук) загальною вартістю 122 315 грн. Зі свого боку [PERSON] зобов'язався протягом п'яти робочих днів з дати підписання договору внести авансовий платіж в розмірі 22 126 грн., а також в строк до 10 жовтня 2012 року щомісячно частинами згідно графіку сплатити решту вартості товару, а в разі порушення термінів та порядку сплати - сплачувати ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» пеню в розмірі 1 % від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення. Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, а тому заборгованість по сплаті вартості поставленого товару станом на 01 серпня 2014 року становить 81 439 грн., по сплаті пені за порушення умов договору за період з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року 292 552,35 грн. Враховуючи вказані обставини, ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» просило стягнути з [PERSON] на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. В подальшому ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» зменшило розмір позовних вимог шляхом надання уточненої позовної заяви. Згідно уточненої заяви просило про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості по сплаті вартості товару станом на 01 серпня 2014 року в розмірі 76 889 грн., по сплаті пені за порушення умов договору за період з 11 жовтня 2012 року по 11 жовтня 2013 року в розмірі 279 086,10 грн. В решті позов залишено без змін. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне розглянути справу в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 12 квітня 2012 року між ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» та [PERSON] був укладений договір поставки №91-т. За умовами договору позивач зобов'язався передати відповідачу у власність на умовах поставки сільськогосподарське обладнання (крапельну трубку TALDRIP 6-30-1LPH (3500m) УКТ ВЭД 8424900000, загальною довжиною 203 000 м., лей-флет Irrilelco Вlue color 6'' 4 Бар (50 м) УКТ ВЭД3917310090 в кількості 8 штук, мінікран ЛФТ СН 146 УКТ ВЭД3917409000 в кількості 1 000 штук, інжектор 1'' СН 155 УКТ ВЭД3917409000 в кількості 2 штук) загальною вартістю 122 315 грн. Зі свого боку [PERSON] зобов'язався протягом п'яти робочих днів з дати підписання договору внести авансовий платіж в розмірі 22 126 грн., а також в строк до 10 жовтня 2012 року щомісячно частинами згідно графіку сплатити решту вартості товару, а в разі порушення термінів та порядку сплати - сплачувати ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» пеню в розмірі 1 % від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України). Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. З матеріалів справи, зокрема копії картки рахунку [NUMBER] вбачається те, що покупець дійсно порушив умови договору поставки в частині повної та вчасної оплати вартості товару в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 76 889 грн. Разом з тим в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи позивача щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли покупця від виконання взятих на себе зобов'язань. В зв'язку з встановленим вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» в повному обсязі. Що стосується неустойки, то суд виходить з того, що вона нарахована позивачем підставно, проте поза межами встановленої законом позовної давності, іншого строку давності між сторонами в договорі не обумовлено. Зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлено позовну давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Разом з тим Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 3 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики. Суд зробив правовий висновок про те, що за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Зі змісту постанови Верховного Суду України також слідує, що позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування. В силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Судом встановлено, що ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» нарахувало [PERSON] неустойку за період з 11 жовтня 2012 року по 11 жовтня 2013 року в розмірі 279 086,10 грн. В суд з відповідним позовом звернулося 26 серпня 2014 року. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач до 12 березня 2014 року частково виконував основне зобов'язання (зобов'язання по сплаті вартості поставленого обладнання), проте взагалі не виконував додаткове (по сплаті неустойки), а тому строки давності за додатковим зобов'язанням не можуть вважатися такими, що переривалися, оскільки згідно п. 4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами. За таких обставин з [PERSON] на користь ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» підлягає стягненню неустойка в межах річного строку до дня звернення до суду, проте в межах вимог (періоду, зазначеного позивачем), тобто з 26 серпня 2013 року по 11 жовтня 2013 року, що становить 36 324,44 грн. ((з 26 серпня 2013 року по 04 вересня 2013 року - 7 217,01 грн. (80 189 грн. х 1 % х 9 днів)) + (з 04 вересня 2013 року по 03 жовтня 2013 року - 22 892,31 грн. (78939 грн. х 1% х 29 днів)) + (з 03 жовтня 2013 року по 11 жовтня 2013 року - 6 215,12 грн. (77 689 грн. х 1% х 8 днів))). Проте це не позбавляє позивача можливості в подальшому за окремим позовом вимагати стягнення з відповідача неустойки в межах встановленої законом позовної давності за інший період, що не був предметом розгляду. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Агро Капітал Менеджмент» згідно розміру задоволених позовних вимог також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 132,13 грн. Що стосується вимоги позивача про відшкодування в якості судових витрат витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., то суд не вбачає підстав для їх стягнення, виходячи з наступного. Так, виключний перелік судових витрат визначений в ст. 79 ЦПК України, в тому числі до них Закон відносить й витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права. Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Закон, зокрема Цивільний процесуальний кодекс України розрізняє поняття «представник» та «особа, яка надає правову допомогу», вказуючи на те, що такі особи мають різний правовий статус, права та обов'язки, закон передбачає різний механізм їх допуску до участі в розгляді справи. Судова практика пішла тим шляхом, що право на відшкодування витрат на правову допомогу мають лише позивачі, які користуються послугами адвокатів та фахівців у галузі права, в той час, як позивачі, що надали певним особам статус та повноваження їх представників, такого права позбавлені (наприклад ухвала Верховного Суду України від 28 квітня 2010 року по справі № 6-18326св09, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 травня 2013 року по справі №6-50605св12, від 25 червня 2014 року по справі №6-8624св14, від 13 серпня 2014 року по справі №6-2698св14 тощо). З матеріалів справи, зокрема копії угоди про надання юридичних послуг та представництва клієнта юристом від 25 червня 2014 року та копії довіреності від 19 червня 2014 року в сукупності вбачається, що позивач уповноважив [PERSON], [PERSON] захищати свої інтереси та здійснювати інші супутні дії саме в якості представників, в тому числі в суді. Водночас вказані особи не залучалися в судовому засіданні в статусі та за процедурою, передбаченою для осіб, що надають правову допомогу, також в матеріалах справи відсутні копії їх дипломів спеціалістів з правознавства з присвоєнням кваліфікації юристів, які б свідчили про те, що вони є фахівцями в галузі права й за законом мають право на надання правової допомоги. Тому,

Outcome: partial