Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

В провадженні Вижницького районного суду Чернівецької області перебуває позов [PERSON] в інтересах якого діє, Сектор судової роботи та міжнародного співробітництва у Чернівецькій області , Відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ ) до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки і піклування Вижницької міської ради про забезпечення повернення малолітньої дитини до Італійської Республіки . Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову в якій вказано,що Згідно з статтею 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Подання заяви про забезпечення позову вмотивоване наступним. Дитина, батьки якої проживають у різних державах, має право на регулярні особисті стосунки і прямі контакти з обома батьками. 17.08.2021 року до Міністерства юстиції України як Центрального органу України з виконання Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей звернувся Позивач з повідомленням про те, що Відповідачка перешкоджає спілкуванню з дитиною та здійсненню участі у її вихованні. Дитина проживає на території України з 28.08.2020, відколи почалось її протиправне утримування Відповідачкою. Станом на день звернення до суду з даною заявою відповідачка не повернула дитину до Італійської Республіки, продовжує незаконно її утримувати в Україні, та перешкоджає позивачеві, який намагається належно виконувати свої батьківські права та обов`язки щодо дитини, нормально спілкуватися з нею та брати участь в її вихованні. Фактично Позивач позбавлений можливості спілкуватися з дитиною. Зважаючи на вік дитини (8 років) триває процес відчуження, коли дитина забуває про свого батька та позбавлена можливості бачити його, говорити з ним, проводити разом з ним час тощо. Така поведінка Відповідачки дає підстави вважати, що протягом усього часу відколи дитина проживає в Україні, вона поступово дистанціюється від батька, а виконання рішення суду України у справі про повернення дитини, у разі його винесення на користь Позивача, буде значно ускладнено у зв`язку з можливою відмовою дитини повертатися до Італійської Республіки, в якій дитина не була тривалий час. Крім того, подібні дії Відповідачки можуть спричинити завдання психологічної шкоди дитині, оскільки втрачається зв`язок між батьком та дитиною. У зв`язку з цим Позивач просив вжити заходи щодо недопущення подальшого завдання шкоди дитині, яка має право на повноцінне спілкування з обома батьками. Виконавчим комітетом Вижницької міської ради (лист від 19.07.2021 № 02-18/1 150) було визначено, що заявник та його син мають право спілкуватися один раз на тиждень щовівторка з 11.00 год. до 12.00 год., однак мати дитини перестала дотримуватись згаданого порядку і в черговий раз не дозволила спілкуватися батькові з сином у призначений час, зокрема заблокувала контактний мобільний телефон, внаслідок чого заявник 17, 24 та 31 серпня 2021 року не зміг поспілкуватися з дитиною. Просив зобов`язати [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] , батькові дитини [PERSON] , [INFO] , до набрання законної сили рішенням суду, винесеним Вижницьким районним судом Чернівецької області у справі № 2/201/1599/2021 про забезпечення повернення дитини [PERSON] , [INFO] , до Італійської Республіки, у спілкуванні з дитиною по телефону та/або через Інтернет; Встановити тимчасовий графік спілкування між [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , одну годину на день не менше як тричі на тиждень з урахуванням щоденного графіку дитини через Skype , Viber та/або WhatsAPP; Зобов`язати [PERSON] , [INFO] , надати інформацію про контактний номер телефону, до якого прив`язано застосунки інтернет-зв`язку, зокрема Skype , Viber та/або WhatsAPP, за яким [PERSON] зможе телефонувати дитині [PERSON] , [INFO] , у зазначені судом в рішенні дні та години. Надавати вільний доступ до дитини [PERSON] , [INFO] , під час приїздів [PERSON] , [INFO] , в Україну. Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Суд, може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Згідно пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. За правилами ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року № 1385, проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачки, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Правилами ст. 150 ЦПК України визначено такий вид забезпечення позову, як встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин. На думку суду, та обставина, що дитина сторін у справі яка на час вирішення спору страждає від неможливості спілкування з батьком, відсутністтю тісного зв`язку з батьком у дитини такого віку, а також позбавлення звичного для неї способу життя може призвести до тяжких психологічних наслідків у першу чергу для дитини, а вжиття запропонорваного позивачем забезпечення позову зможе в деякій мірі їх невілювати. При вирішенні заяви про забезпечення позову , суд приймає до уваги, що малолітня дитина буде підтримувати зв`язок з батьком та перебувати у звичних для неї умовах, у той же час не будуть порушуватися права батька на спілкування з дитиною та не буде завдавати дитині страждань. Отже, до вирішення заявленого позову, суд вважає за необхідне застосувати забезпечення цих позовних вимог у спосіб зобов`язання відповідача у справі зобов`язати [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкоди [PERSON] , [INFO] , батькові дитини [PERSON] , [INFO] , до набрання законної сили рішенням суду, винесеним Вижницьким районним судом Чернівецької області у справі № 2/201/1599/2021 про забезпечення повернення дитини [PERSON] , [INFO] , до Італійської Республіки, у спілкуванні з дитиною по телефону та/або через Інтернет; Встановити тимчасовий графік спілкування між [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , одну годину на день не менше як тричі на тиждень з урахуванням щоденного графіку дитини через Skype , Viber та/або WhatsAPP; Зобов`язати [PERSON] , [INFO] , надати інформацію про контактний номер телефону, до якого прив`язано застосунки інтернет-зв`язку, зокрема Skype , Viber та/або WhatsAPP, за яким [PERSON] зможе телефонувати дитині [PERSON] , [INFO] , у зазначені судом в рішенні дні та години. Що стосується вимоги заяви про забезапечення позову в частині надання позивачу вільного доступу до дитини [PERSON] , [INFO] , під час приїздів [PERSON] , [INFO] , в Україну, вона задоволенню не підлягає оскільки вона за своїм змістом є нічим іншим як зверненням до суду про визначення способів його участі у вихованні неповнолітнього сина, яке відповідно до вимог ст. 159 СК України є самостійним способом захисту порушеного права та може бути оформлено лише шляхом пред`явлення відповідного позову, а не шляхом звернення з заявою про забезпечення позову у такий спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: partial