overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що на підставі договору куплі продажу, він є власником житлового будинку № 15 по вул. Зарічна в с. Кудинка Летичівського району Хмельницької області і з 21.05.2012року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яку зареєстрував у своєму будинку. З червня 2016року відповідачка [PERSON] переїхала до своєї матері в смт. Летичів вул. Фрунзе, 1, та 10.02.2017року рішенням Летичівського районного суду, шлюб між ними розірвано Посилаючись на те, що за місцем реєстрації відповідачка не зявляється з червня 2016року, і в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, [PERSON]І просить суд визнати [PERSON],21.03.1980року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 15 по вул. Зарічна в с. Кудинка Летичівського району Хмельницької області. В судове засідання позивач заявив про розгляд справи за його відсутності, вимоги просить задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена за місцем реєстрації в с. Кудинка, вул. Зарічна,15 та за місцем проживання в [INFO], проте причину неявки не повідомила і не зявила про розгляд справи за її відсутності. Справу розглянуто відповідно до змісту ст. 224 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, на підставі наявних доказів. На підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців і члена сімї власника житла понад один рік. Договором куплі продажу будинку посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 2236 та Технічним паспортом на житловий будинок по вул. Набережній,15, с. Кудинка Летичівського району Хмельницької області підтверджується, що [PERSON] є його власником. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов життя за адресою с. Кудинка, вул. Зарічна,15 Летичівського району Хмельницької області [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 23.06.2016року. Отже, в судовому засіданні доведено, що [PERSON] зареєстрована, але не проживає у належному позивачу будинку по вул. Зарічна,15 с. Кудинка, Летичівського району Хмельницької області понад один рік, що є обставиною для визнання її особою, яка втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що на підставі мирової угоди від 28.10. 2003року вона є власником будинку в смт. Меджибіж, вул.. Жовтнева,42/1 , Летичівського району Хмельниької області, який був придбаний в період перебування в шлюбі з відповідачем -[PERSON] Посилаючись на те, що з 2003року відповідач у згаданому будинку не проживає, крім того, [PERSON] проживає у будинку який будує в смт. Меджибіж, вул. Жовтнева,63, вона просить суд визнати його, особою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком № 42/1 по вул. Жовтневій в с. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, вимоги задовольнити. Розгляд справи проведено на підставі наявних матеріалів, в порядку ст. 197 ЦПК України,-без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців і члена сімї власника житла понад один рік. В судовому засіданні встановлено, що відповідач був зареєстрований і проживав у їх спільному будинку з позивачкою будучи в зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали в 2003році, тобто проживав на правах члена сімї до 2003року. [PERSON] № 7259775 від 17.05.2005року про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником будинку № 42/1 по вул.. Жовтнева в смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області є [PERSON] на підставі мирової угоди затвердженої ухвалою Летичівського районного суду від 28.10.2004року. [PERSON] вимоги визнав і судом встановлено, що його визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, приходить до висновку за можливе її прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову про визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком № 42/1 по вул. Жовтневій в смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що на підставі ордера № 7 він є наймачем квартири [ADDRESS], у вказаному будинку зареєстрована його колишня невістка - [PERSON] та онук - [PERSON]. В 2007 році відповідачка розлучилась із сином та виїхала проживати до Іспанії і через деякий час до неї на проживання поїхав онук [PERSON], однак, з реєстрації вони не знялись, що стало перешкодою у користуванні квартирою. Посилаючись на їх відсутність за вказаною адресою більше 6 -ти місяців, [PERSON] просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. В судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач вимоги підтримав, відповідачі - вимоги визнали повністю. Розгляд справи проведено в порядку ст.197 ЦПК України, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши обставини справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців і члена сім'ї власника житла - понад один рік. Із змісту ордера №7 від 12.06.1973року, виданого Летичівським ККП, вбачається, що він виданий [PERSON] для вселення в квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки Летичівського КГП від 21.02.2014року про місце реєстрації та склад сім'ї, відповідачі зареєстровані у даній квартирі, як члени сім'ї, а згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 17.07.2014р. вони не проживають за вказаною адресою з 2007року. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, приходить до висновку за можливе прийняти рішення про задоволення позову. На підставі наведеного ст. 405 ЦК України, ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що на підставі розпорядження Летичівської районної державної адміністрації № 391 від 12 грудня 1996 року йому було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) 3,53 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Голосків Летичівського району Хмельницької області на території Голосківської селищної ради, Серія ХМ № 0249558, та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 17 грудня 1996року за № 669, який він втратив, про що повідомив в «Летичівській газеті» від 26.08.2016р. оголошенням про втрату і визнання недійсними сертифікату на земельну частку (пай) Серія ХМ № 0249558 від 12.12.1996року на імя [PERSON]. При зверненні до Летичівської районної державної адміністрації за дублікатом сертифіката, отримав відмову з посиланням на відсутність бланків сертифікатів і рекомендовано звернутись до суду (лист № 41/04-06-2237/2016р. від 19.08.2016р.). Тому, він просить суд визнати за ним право на дану земельну частку (пай), вартістю 121484грн., яке він мав на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), Серії ХМ № 0249558, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 17 грудня 1996року за № 669. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, позивач просить вимоги задоволити, відповідачі вимоги визнають. Справу розглянуто в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачами позову і у звязку з цим приходить до висновку про задоволення вимог позивача про визнання за ним права на спірну земельну ділянку, яке він мав на підставі втраченого сертифікату на земельну частку (пай) Серії ХМ №0249558, реєстраційний № 669 від 17.12.1996р.. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 10.06.1997року Летичівською селищною радою та зареєстрованого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації йому та його дружині [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. 13 березня 2007 року в вищезгаданій квартирі з метою оформлення дозволу на проживання в Україні вони прописали знайомого -[PERSON], який фактично проживав і проживає в с. Бохни, а знятись з реєстрації в добровільному порядку не бажає, тому він просить суд визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] крім того просить стягнути на його користь понесенні судові витрати. В судове засідання він заявив про розгляд справи за його відсутності, вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки не повідомив, про розгляд справи за його відсутності не заявив. Розгляд справи проведено на підставі наявних матеріалів, в порядку ст. 224 ЦПК України, яка передбачає заочний розгляд справи, якщо відповідач не з'явився в судове засідання та не заявив про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані судом неповажними, та відповідно до ст. 197 ЦПК України, - без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує ст. 71, 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад шість місяців. Свідоцтвом про право власності на житло від 10 червня 1997року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] Довідкою виконкому Летичівської селищної ради № 258 від 26.08.2015року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання в квартирі [ADDRESS] вбачається, що [PERSON],[INFO], зареєстрований за вищевказаною адресою, але не проживає у ній з 2007 року. Відповідач вимоги не спростував. Отже, встановлені обставини є підставою, щоб ухвалити рішення про задоволення позову про визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] Хмельницької області, власником якого є позивач. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що працювала охоронцем у ПАТ Меджибізьке рементно-транспортне підприємство з 04.03.2011 року по 08.08.2013 року. Проте, на день звільнення з роботи і по даний час відповідачем не була виплачена їй заробітна плата на суму 24\~ 000 грн.. В звязку із чим [PERSON] звернулася в суд із позовом про стягнення з ПАТ Меджибізьке рементно-транспортне підприємство на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 24 000 грн.. 19 лютого 2014 року позивачка подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просить стягнути з ПАТ Меджибізьке рементно-транспортне підприємство невиплачену заробітну плату в сумі 26610,83. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити. Представник ПАТ Меджибізьке рементно-транспортне підприємство [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] в сумі 26610,83 грн.. Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів в порядку ст. 197 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В судовому засіданні встановлено, що згідно: паспорта серії НА 659433 [PERSON] [INFO]; трудової книжки серії БТ-1 № 7479512 [PERSON], [INFO], з 04.03.2011 року по 08.08.2013 рік працювала охоронцем у ВАТ Меджибізьке РТП, яке 25.06.2011 р. перейменовано у ПрАТ Меджибізьке РТП; довідки про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON], згідно якої заборгованість з березня 2011 року по серпень 2013 року становить 26610,83 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з ПАТ Меджибізьке рементно-транспортне підприємство в дохід держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного, ст. 116 КЗпП України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що при розпаюванні майна КСП «Червона зарка», яке було реорганізоване в СС «Червона зірка», а потім в СТОВ «Громада», вона із своєю родиною вирішили отримати своє майно в натурі і згідно акта приймання передачі від 17.10.2000року СС «Червона зарка» їй та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], передано майно: кормодробілку, трактор Т-78, дві ємності для ПММ 18м-3 та 5м-3, незавершене будівництво ремонтної майстерні. По домовленості з співвласниками, для її матері залишилась будівля ремонтної майстерні, а іншим співвласникам решта майна. Її мати за життя облаштувала майстерню і 25.01.2011року померла, залишивши у спадок майно в т.ч. і вказану будівлю, яке вона прийняла у спадщину, бо постійно проживала з матірю, і частково оформила його, а саме, земельну ділянку, але не може оформити будівлю майстерні, оскільки мати не оформила правовстановлюючі документи. Тому вона просить визнати за за нею право власності на нежитлове приміщення допоміжної господарської будівлі за адресою с. Лозни, вул. Набережна,45а, Летичівського району Хмельницької області, вартістю 104100грн., яке складається з допоміжної господарської будівлі (А-2) загальною площею 212,2кв.м, з яких основна площа 156,7кв.м, допоміжна площа 55,5кв.м як на спадкове майно після померлої 25.02.2011року матері [PERSON]. В судове засідання позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності, просить вимоги задоволити. Відповідачі позовні вимоги визнають повністю, просять їх задовольнити. Вислухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сукупність встановлених обставин, дає підстави суду зробити висновок, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб і тому, визнання вимог слід прийняти та визнати за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення допоміжної господарської будівлі за адресою с. Лозни, вул. Набережна,45а, Летичівського району Хмельницької області, вартістю 104100грн., яке складається з допоміжної господарської будівлі (А-2) загальною площею 212,2кв.м, з яких основна площа 156,7кв.м, допоміжна площа 55,5кв.м, як на спадкове майно після померлої 25.02.2011року матері [PERSON]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначив, що 1 квітня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 7,1412 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 143617 від 7 червня 2007 року. При житті померлий залишив заповіт, посвідчений секретарем Роздольської сільської ради 11 листопада 2014 року та зареєстрований в реєстрі за № 120, згідно якого вказану земельну ділянку заповів позивачу. В передбачений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування заповіту на його користь, а також про смерть заповідача, до жовтня 2016 року. Зважаючи на викладене, позивач вказує на поважність причин пропуску строків, встановлених для прийняття спадщини, та просить визначити йому додатковий строк. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради не зявився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини згідно вимог ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим задовольнити позов, визначити [PERSON] додатковий шестимісячний строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті 1 квітня 2016 року [PERSON]. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] постійно проживаючи в [INFO], про смерть [PERSON] та існування заповіту на його користь не знав, в звязку з чим не звернувся своєчасно до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, тому суд вважає, що шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначив, що він 04.12.2018 зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] .. Спільних із відповідачем дітей не має. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Подальше проживання та збереження сім`ї неможливе і суперечить його інтересам. Тому просив розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання, хоча двічі повідомлялась про час і місце судового розгляду справи шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , згідно поштового повідомлення кореспонденція повертається «за закінченням терміну зберігання». Клопотання про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила. Відзиву на позов не подавала. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 04.12.2018 Ладижинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом № 161. Позивач просить розірвати шлюб, так як їх сім`я розпалась, шлюбні відносини припинені. Сторони не проживають однією сім`єю, подальше збереження шлюбу неможливе. Тому суд вважає, що їх сім`я розпалась. Відповідно до п.1 ч.2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнений від сплати судового збору, так як має II групу інвалідності. Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, слід стягнути з відповідача на користь держави 908 грн судового збору.

Outcome: approved