Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення, яке розташоване по [ADDRESS]. Вказаний будинок є власністю позивача на підставі технічного паспорту на будинок та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. В березні 2015 року позивач домовилась з відповідачем про надання їй будинку для тимчасового проживання, який належить позивачу на праві власності, у користування з подальшим правом викупу. Строк для викупу був до 01.10.2015, однак [PERSON] відмовляється виплачувати договірну ціну та не збирається звільняти належний позивачу будинок. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями порушує право позивача на вільне користування приватною власністю. Просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належному позивачу, на праві приватної власності, будинком [ADDRESS], шляхом звільнення житлового приміщення та присадибної ділянки. Позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги. Пояснила, що просить відповідача звільнити її будинок, на що остання відмовляє та не допускає її до будинку. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], підтримав позовні вимоги. Пояснив, що позивач є власником будинку по [ADDRESS]. Відповідач проживає у будинку позивача незаконно, так як у неї відсутні будь-які правовстановлюючі документи на будинок. Позивач не має можливості зайти до будинку так як відповідач не пускає її, тобто чинить перешкоди у користуванні та обслуговуванні будинку. Відповідач [PERSON] заперечила проти позовних вимог. Пояснила, що проживає у будинку позивача з квітня 2015 року по теперішній час. Погоджується з тим що проживає у даному будинку, який знаходиться по [ADDRESS] незаконно, але не перестане чинити перешкоди у користуванні будинком поки позивач не поверне їй гроші в якості авансу, які позивач отримала від неї. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він являється чоловіком відповідача. Вони проживають у будинку по [ADDRESS] з квітня 2015 року. Будинок належить [PERSON] Не звільнять його поки [PERSON] не поверне гроші, які вона отримала в якості авансу. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він працював головою Соболівської сільської ради. Підтвердив що відповідач проживає у будинку по [ADDRESS] з квітня 2015 року. Будинок належить [PERSON] Щодо обставин про чинення відповідачем перешкод у користуванні позивачем своїм будинком нічого пояснити не може. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, що по [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 21845472 від 11.02.2009(а.с. 6) та довідкою Соболівської сільської ради від 04.08.2016 № 996(а.с. 8). Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Ч. 1 ст. 383 ЦК України - передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Відповідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому суд звертає увагу, що п. 1 ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідачем визнано обставини, щодо проживання у будинку позивача з квітня 2015 року по теперішній час. Також відповідачем не заперечується той факт, що власником будинку є позивач. Відповідач підтвердила, що не допускає позивача до її власного будинку, чим створює перешкоди у користуванні її власністю. Тому дані обставини не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, щодо перешкоджання в користуванні власником [PERSON], житловим будинком, відповідачем [PERSON], тому необхідно захистити право власності позивача на її будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved