Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2013 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у них не склалось. На даний час їх сім'я розпалась, вони не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Вона втратила до відповідача почуття любові, збереження сім'ї є неможливим, наданий термін для примирення позитивних наслідків не приніс. Крім того пояснила суду, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працездатний, працює та отримує заробітну плату. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, малолітню доньку [PERSON] залишити на проживанні з нею та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали та не заперечив проти їх задоволення. Суду відповідач пояснив, що вони з позивачем дійсно проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків. Наданий термін для примирення позитивних наслідків не приніс. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав частково та пояснив, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак просить суд зменшити їх розмір з 1/3 частки до ? частки його доходу посилаючись на ті обставини, що він на даний час працює слідчим СВ Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області та на даний час отримує грошове забезпечення, що надається щомісячно в розмірі 2300 грн. Вважає, що аліменти в розмірі ? частки грошового забезпечення відповідають вимогам закону, зокрема Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» та вимог Сімейного кодексу України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2013 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 18 січня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 січня 2013 року, про що 18 січня 2013 року складено відповідний актовий запис №42. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 05 вересня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року в м.Рівне, про що 05 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис за №2259. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, втратили один до одного почуття любові та поваги. Наданий сторонам термін для примирення позитивних наслідків не приніс, перспектив для збереження сім'ї не вбачається. Тому суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи, що відповідач не подав до суду заперечень про те, що малолітня донька після розірвання шлюбу буде проживати з матір»ю, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання малолітньої доньки позивачу не надає, не допомагає позивачу створювати належні умови для розвитку природних здібностей дитини, а також те, що відповідач є працездатним, працює слідчим СВ Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області, отримує заробітну плату, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Однак, розмір аліментів, які позивач просить суд стягнути з відповідача на думку суду є завищеним, і тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, діючи в інтересах сторін та дитини, у відповідності до вимог СК України суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу). На підставі викладеного,

Outcome: approved