Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 718 853 грн. 47 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 332 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 17.5 % річних, строк договору по 29 листопада 2017 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 30 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі і відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ПАТ «УкрСиббанк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за кредитним договором від 30 листопада 2006 року з [PERSON] та договором поруки від 30 листопада 2006 року з [PERSON] Позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 11 серпня 2015 року виникла заборгованість в сумі 718 853 грн. 47 коп.. з яких: відсотки 587 173 грн. 08 коп. ( з 22 квітня 2009 року по 21 серпня 2015 року), пеня 122 915 грн. 59 коп., сума за ставкою 3% річних 8764 грн. 80 коп. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволені. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог. Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що відповідачі були відсутні при розгляді справи судом першої інстанції, а тому суд мав постановити заочне рішення. Апелянт вказує на те, що вона не отримувала уточнених позовних вимог. Апелянт зазначає про те, що суд безпідставно стягнув 3% річних в розмірі 8764.8 грн., оскільки рішенням суду стягнута пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобов»язань. Апелянт посилається на те, що вона є інвалідом 2 групи, а тому суд безпідставно стягнув з неї судовий збір. Апелянт вказує на те, що вона не згодна з розміром заборгованості по процентам та розміром пені. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи 2-3844/09 та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 30 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 332 000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 17.5 % річних, строк договору по 29 листопада 2017 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 30 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі і відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ПАТ «УкрСиббанк» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ( включаючи усі права вимоги існуючі або майбутні), зокрема за кредитним договором від 30 листопада 2006 року з [PERSON] та договором поруки від 30 листопада 2006 року з [PERSON] Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2009 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку « УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2006 року, яка виникла станом на 21 квітня 2009 року, в сумі 318 178.57 грн. : 292 160 грн. тіло кредиту, 24 125.03 грн. проценти, 1 893.54 грн. пеня. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2012 року замінено сторону виконавчого провадження - Акціонерний комерційний інноваційний банк « УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26 березня 2015 року виконавчі листи №№ 2-3844/09, видані 01 вересня 2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 318 178.57 грн. повернуті за заявою стягувача останньому без виконання. В ході апеляційного розгляду справи представник [PERSON] [PERSON] пояснив, що стягнення грошових коштів за заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2009 року не проведене. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором від 30 листопада 2006 року, позичальник забов»язань за кредитним договором належним чином не виконував, а тому суму боргу слід стягнути в солідарному порядку з позичальника та поручителя. З висновком суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є інвалідом другої групи, тобто особою, яка звільнена від сплати судового збору. При зверненні до суду з позовом ПАТ «Дельта Банк» був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 Закону України « Про судовий збір». За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід змінити, стягнувши з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1827 грн. ( 3654 /2) та виключивши з судового рішення вказівку про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в сумі 3045 грн. Доводи апелянта про те, що відповідачі були відсутні при розгляді справи судом першої інстанції, а тому суд мав постановити заочне рішення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, з урахуванням приписів ст. 224 ЦПК України, суд може, але не зобов»язаний ухвалювати заочне рішення. Доводи апелянта про те, що вона не отримувала уточнених позовних вимог, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в уточненій позовній заяві банківська установа лише зменшила позовні вимоги з урахуванням того, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2009 року вже стягнута заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 21 квітня 2009 року. Доводи апелянта про те, що суд безпідставно стягнув 3% річних в розмірі 8764.8 грн., оскільки рішенням суду стягнута пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобов»язань, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тобто ці кошти можуть нараховуватися незалежно від сплати пені за неналежне виконання зобов»язання. Доводи апелянта про те, що вона не згодна з розміром заборгованості по процентам та розміром пені, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки в ході розгляду справи апелянтом не подано жодних належних доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. В ході апеляційного розгляду справи представник [PERSON] [PERSON] заявив про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Проте, апеляційний суд Чернігівської області не приймає до уваги цю заяву, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2015 року було відкрито провадження у даній цивільній справі. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява та додані документи були направлені відповідачам 15 вересня 2015 року та отримані останніми 17 вересня 2015 року. Відповідачі до постановлення оскаржуваного рішення судом першої інстанції не заявляли про застосування наслідків спливу позовної давності, але не були позбавлені такої можливості, а тому відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності на стадії апеляційного розгляду справи. Посилання [PERSON] на те, що 26 листопада 2010 року банківська установа направила [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредиту, яка не була виконана протягом місячного строку, а тому вже сплив шестимісячний строк для пред»явлення вимог до неї, як до поручителя, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Я вбачається з матеріалів справи, строк дії договору поруки не встановлений, строк виконання кредитного зобов»язання у повному обсязі 29 листопада 2017 року. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 липня 2009 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банківської установи заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 21 квітня 2009 року, в сумі 318 178.57 грн. : 292 160 грн. тіло кредиту, 24 125.03 грн. проценти, 1 893.54 грн. пеня. Вказане судове рішення не виконане, що не оспорювалось в ході розгляду справи та підтверджується письмовими доказами по справі, тобто у кредитора залишилося право нараховувати проценти ( основне зобов»язання) , а тому порука не є припиненою.

Outcome: partial