Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

В Приморському районному судді м. Маріуполя була зареєстрована позовна заява представника Маріупольської міської ради до [PERSON] , в якій позивач просить зобов`язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в [ADDRESS] , площею 0,0120 га, під розміщення паркану та займання присадибної території із земель громадської та житлової забудови та стягнути витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (№ довідки 228076662 від 15.10.2020) житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності відповідачці [PERSON] 16.10.2020 року головним спеціалістом відділу контролю за\~використанням активів\~департаменту по\~роботі з\~активами Маріупольської\~міської радиКукуш Віталієм Павловичем, головним спеціалістом відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі [PERSON] було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16.10.2020 року. Відповідно до зазначеного акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16.10.2020 року встановлено, що відповідачка самовільно зайняла та використовує земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0120 га, під розміщення паркану 39,8 м та присадибної території, що є порушенням ст.ст. 125, 126, 211, 212 Земельного кодексу України. З метою належного повідомлення про необхідність усунення виявлених порушень та надання для цього часу відділом контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради відповідачці направлено вказівку (попередження) від 16.10.2020 року № 22/2020 про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства. 23.11.2020 року головними спеціалістами відділу контролю за\~використанням активів\~департаменту по\~роботі з\~активами Маріупольської\~міської радиКукуш\~В.\~П.\~та [PERSON] \~було повторно\~проведено перевірку\~дотримання вимог\~земельного законодавства\~України відповідачкою,\~яка мешкає\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~про що\~було складено\~акт перевірки\~дотримання вимог\~земельного законодавства\~від 23.11.2020\~року.\~Відповідно до\~зазначеного акта\~повторної перевірки\~дотримання вимог\~земельного законодавства\~від 23.11.2020\~встановлено,\~що відповідачка\~самовільно зайняту\~земельну ділянку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~площею 0,0120\~га під\~розміщення паркану\~та присадибної\~території,\~не звільнила\~та продовжує\~її використовувати. Використовуючи спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, у порушення вимог земельного законодавства, відповідач позбавляє орган місцевого самоврядування права розпоряджатися земельною ділянкою та одержувати відповідні доходи від оренди. За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності Маріупольською міською\~радою,\~в адміністративному\~підпорядкуванні якої\~знаходиться зазначена\~вище земельна\~ділянка,\~рішення про\~передачу у\~власність або\~надання у\~користування відповідачці\~земельної ділянки\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~для наведених\~цілей не\~приймалось.\~Правовстановлюючі документи\~на самовільно\~зайняту земельну\~ділянку у\~відповідачки відсутні.\~Добровільно самовільно\~зайняту земельну\~ділянку відповідачка\~не звільняє. Відповідачка самовільно зайняла та використовує земельну ділянку у [ADDRESS] , площею 0,0120 га, що є порушенням права територіальної громади м. Маріуполя. У зв`язку з викладеним вище, позивач вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Представник Маріупольської міської ради Балджи К.В. надала заяву у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Васильєва Н.В. до суду не з`явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] до суду не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи не надавав. За ч. 4 ст. 223 ЦПК суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані письмові докази, дійшов висновку про можливість задоволення поданого позову Маріупольської міської ради, виходячи з наступного вмотивування. Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 16.10.2020 року, складеного головним спеціалістом відділу контролю за\~використанням активів\~департаменту по\~роботі з\~активами Маріупольської\~міської радиКукуш В.П., [PERSON] було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України громадянкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що остання самовільно зайняла та використовує земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0120 га, під розміщення паркану 39,8 м та присадибної території. 16.10.2020 року відділом контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради на адресу [PERSON] направлено вказівку (попередження) за № 22/2020 про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства. Відповідно до акта повторної перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 23.11.2020 року головними спеціалістами відділу контролю за\~використанням активів\~департаменту по\~роботі з\~активами Маріупольської\~міської радиКукуш В.П. та [PERSON] було повторно проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України громадянкою [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що остання самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0120 га під розміщення паркану та присадибної території, не звільнила та продовжує її використовувати. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №228076662 від 15.10.2020 року [PERSON] на праві власності належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . Листом від 20.11.2020 року за №19267/104-2020 Приморського відділення Центрального ВП ГУНП в Донецькій області адресованого директору департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради було повідомлено про перебування у них кримінального провадження №12020055780000091 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за фактом самоуправства та задля проведення досудового розслідування прохають надати акт перевірки дотримання вимог Земельного законодавства. Будинок [ADDRESS] на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя №2-6321/10 від 03.11.2010 року належить на праві приватної власності по Ѕ гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 15.03.2011 року №29305231, реєстраційний номер 561743 та договором Міни від 02.07.2003 року ВАМ №287764, який зареєстровано в реєстрі за №1211. Відповідно до договору доручення частини будинку від 01.12.2020 року [PERSON] передала у дар Ѕ частину будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2020 року, індексний номер витягу 234955601. На підставі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. За ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. На підставі ст. 145 Конституції України права органів самоврядування захищаються в судовому порядку. Згідно із ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами у разі порушення ними вимог земельного законодавства. Згідно із п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції міських рад. За ст. 78 ЗК право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке набувається та реалізується на підставі Конституції України, ЗК, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЗК землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. За п. «а» ч. 2 ст. 83 ЗК у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК громадяни несуть, зокрема, цивільну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. На підставі ч. 1-3 ст. 212 ЗК самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Частиною 2 ст.90 Земельного кодексу України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. На підставі ч. 2 ст. 386, 387 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З аналізу зазначених норм права вбачається, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку, права постійного користування або права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Земельним Кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року по справі №1940/1655/18. Отже, на підставі перелічених правових актів та досліджених доказів, судом під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] , як співвласником буд. [ADDRESS] , використовується земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0120 га від розміщення паркану 39,8 м та присадибної території, внаслідок чого частина земель громадської та житлової забудови комунальної власності територіальної громади міста Маріуполя площею 0,0120 га на теперішній час зайнята та використовується відповідачем. В той же час суд встановив, що ані права користування, ані права власності для використання вказаної земельної ділянки площею 0,0120 га у [PERSON] немає, оскільки у передбаченому земельним законодавством порядку остання не набула такого права. На теперішній час жодна документація щодо погодження проекту землеустрою [PERSON] для використання зайнятої ним земельної ділянки по [ADDRESS] також відсутня. Крім того, будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить іншим громадянам, що підтверджено витягом про державну реєстрацію прав. Таким чином судом було встановлено самовільне зайняття земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] загальною площею 0,0120 га. Отже, за встановленими судом обставинами справи вбачається, що у порушення норм земельного законодавства спірна земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови, розташована біля будинку по [ADDRESS] , самовільно зайнята та використовується під встановлений паркан та прибудинкову територію [PERSON] в порушення земельного законодавства за відсутності правовстановлюючих документів на право власності або право користування такою земельною ділянкою площею 0,0120 га. Таким чином суд дійшов переконання, що на підставі наведеного вмотивовані заявлені позовні вимоги Маріупольської міської ради підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 0,0120 га по [ADDRESS] із земель житлової та громадської забудови, яка використовується під розміщення паркану та присадибної території, із приведенням її у приданий для використання стан, зі стягненням за ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору в сумі 2102 грн.

Outcome: approved