Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

В серпні 2013 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 червня 2011 році вона уклала з відповідачкою договір купівлі-продажу, за яким придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,2174 га, кадастровий номер 3221087001:01:001:0099, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в [ADDRESS]. За даним договором нею (позивачкою) було сплачено відповідачці 140 000 грн., а також перед цим за укладеним 3 червня 2011 року попереднім договором вона сплатила відповідачці ще 70 000 грн. за ту ж земельну ділянку. В 2013 році позивачка вирішила розділити придбану земельну ділянку на дві частини та розпочати їх забудову, однак, виявилося, що та земельна ділянка, яку відповідачка їй продала та показувала, належить іншій особі, а її земельна ділянка знаходиться в іншому місці і взагалі розташована за межами с.Озера та її виділення з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку є незаконним. Тому просила визнати зазначений договір купівлі-продажу земельної ділянки недійним та стягнути з відповідачки на її користь сплачені за купівлю даної земельної ділянки кошти в розмірі 210 000 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала і викладене підтвердила. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що вона сама не знала, що при видачі їй державного акту на право власності на спірну земельну ділянку була допущена помилка та ділянка, на яку виданий цей державний акт знаходиться в іншому місці, ніж та ділянка, яка фактично перебувала в її користуванні на час укладення договору купівлі-продажу. Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 30 червня 2011 року відповідачка [PERSON] передала у власність позивачки [PERSON] земельну ділянку площею 0,2174 га, кадастровий номер 3221087001:01:001:0099, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована в [ADDRESS]. Продаж земельної ділянки вчинено за суму 140000 грн., які покупець сплатила повністю готівкою продавцю до підписання цього договору (а.с.7). На підставі даного договору на Державному акті на право власності на вказану земельну ділянку, виданому на ім'я [PERSON] 19 липня 2007 року, приватним нотаріусом [PERSON] було здійснено відмітку про перехід права власності на цю земельну ділянку до позивачки [PERSON] та 11 листопада 2011 року управлінням Держкомзему у Бородянському районі проведено відповідну реєстрацію в Поземельній книзі (а.с.8). Однак, як вбачається з висновку судової земельно-технічної експертизи від 21 травня 2014 року, фактичне розташування земельної ділянки з кадастровим номером 3221087001:01:001:0099 не відповідає Державному акту на право власності на земельну ділянку від 19 липня 2007 року та технічній документації із землеустрою на цю земельну ділянку. Невідповідність полягає у просторовому розміщенні, земельні ділянки з вказаним кадастровим номером та зазначена у Державному акті розташовані у різних місцях (а.с.99-106). Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи викладене, оскільки позивачка, укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу, мала намір придбати іншу земельну ділянку, ніж фактично придбала, тобто, помилилась щодо самого предмету договору, що має істотне значення, то суд вважає за необхідне позов задовольнити, визнати вказаний договір купівлі-продажу від 30 червня 2011 року недійсним та стягнути з відповідачки на користь позивачки кошти, сплачені нею при укладенні цього договору в розмірі 140000 грн. В іншій частині суд визнає за необхідне в позові відмовити, оскільки суду не надано доказів отримання відповідачкою за оспорюваним договором коштів у більшому розмірі. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 1514, 70 грн. (1% від 140 000 грн. = 1400 грн. + 114,70 грн.) та на відшкодування витрат по оплаті судової земельно-технічної експертизи - 7344 грн.

Outcome: partial