Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

В серпні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 18536 грн. 49 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 11.12.2015 року було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит в розмірі 11568 грн. 37 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеної угоди [PERSON] повинна була щомісяця з 1 по 25 число, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаною угодою належним чином не виконала, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 11568 грн. 39 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 1313 грн. 01 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 2313 грн. 65 коп., штраф відповідно п.п. 2.2 генеральної угоди в сумі 3341 грн. 44 коп. Загальна сума заборгованості за генеральною угодою, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] складає 18536 грн. 49 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] були укладені кредитні договори \~№SAMDN40OTC000168061 від 20/08/2007 року, № SAMDN40000010170042 від 22.11.2006 року та № SAMDN44000028511725 від 16.07.2009 року. Оскільки відповідач належним чином зобовязання за кредитними договорами не виконала, була нарахована заборгованість в сумі 18536 грн. 49 коп. (а.с. 7). З метою належного виконання зобовязань за вказаними кредитними договорами, між сторонами по справі 11 грудня 2015 року була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 7). Відповідно до умов укладеної генеральної угоди відповідач [PERSON] отримала кредит у сумі 11568 грн. 37 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяця з 11.12.2015 року до 31.12.2017 року. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячна плата) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, пені і комісії, а також інших витрат відповідно до умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути здійснена відповідачем не пізніше 31.12.2017 року. Заборгованість за кредитом, що починається з 32-го дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф відповідно до п. 2.2. умов та правил надання банківських послуг. З огляду на це суд зазначає наступне.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства та відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковими для виконання сторонами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] своїм підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір. Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь якій іншій заборгованості, яка виникла у клієнта по невиконаних зобовязаннях перед банком (а.с. 14). Відповідно до п. 2.2 генеральної угоди внаслідок прострочення заборгованості за кредитом відповідач зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 3341 грн. 44 коп. (а.с.7). Оскільки зазначений договір чи окремі його положення сторонами не оскаржувалися та недійсними в судовому порядку не визнавалися, вони є діючими для сторін, а виконання договору є обовязковим. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно із вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за генеральною угодою виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом у сумі 11568 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом, 1313 грн. 01 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2313 грн. 65 коп. заборгованість за пенею та комісією, 3341 грн. 44 коп. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 2; 4). В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва Дзержинськ). В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], яка проживає у м. Торецьку (колишня назва Дзержинськ) пеня, комісія та штрафи нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку є неправомірним. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial