Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Альфа-банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 23 жовтня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490925914 згідно з умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20910,44 грн., а відповідач зобовязувався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 20910,44 грн. Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 23 липня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 20910,44 грн., за відсотками 6232,59 грн. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору відповідачу була нарахована неустойка (штраф), яка станом на 23.07.2015 року становить - 1600, 00грн. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28743,03 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 287,43 грн. Представник позивача в судове засідання не звився, але надіслав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час судового розгляду повідомлялася в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 жовтня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] Л,А. укладено кредитний договір № 490925914, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 20910,44 грн., з процентною ставкою за користування кредитом 39,9% та датою остаточного повернення кредиту 24.10.2019 року, а остання зобовязувалася в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Відповідно до п. 2.6 кредитного договору платежі з повернення кредиту, сплата процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно рівними частками у сумах та в терміни, в порядку та на умовах визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору та його невідємною частиною. Відповідно до п. 6 кредитного договору повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісій та інших платежів за договором здійснюється шляхом внесення позичальником належних до сплати сум грошових коштів готівкою через касу банку та/або шляхом безготівкового перерахування відповідних сум. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 20910,44 грн., що підтверджується випискою з особистого рахунку. Відповідно до п. 13 договору за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або сплати комісії та/або інших платежів за договором позичальник сплачує штраф у розмірі 50,00грн. за перший прострочений платіж та 150,00грн. за кожний наступний прострочений платіж. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору відповідачу була нарахована неустойка (штраф), яка станом на 23.07.2015 року становить - 1600, 00грн. Відповідно до п. 15 договору банк має право вимагати дострокового виконання всіх зобовязань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обовязкового платежу. Відповідно до п. 18 договору позичальник зобовязаний здійснити усі платежі на користь банку за договором так, щоб банк одержав усі належні йому суми у повному обсязі та без відрахування будь-яких витрат, повязаних із переказом коштів. Листом № 61217-102 б/б від 15.07.2015 банком відповідачу направлена вимога про дострокове погашення кредиту в сумі 27167,00 грн. Відповідач, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 23 липня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом 20910,44 грн., за відсотками 6232,59 грн., штраф 1600, 00грн., що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави Глава 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов до обґрунтовано висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем доведено, що відповідач [PERSON], порушивши графік погашення заборгованості, неналежним чином виконує умови Кредитного договору № 490925914 від 23.10.2014 року, що є підставою для стягнення з [PERSON] всієї суми заборгованості за відповідним кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1049 ЦК України,

Outcome: approved