Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 30 липня 1994 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від сумісного проживання мають сина, який вже є повнолітнім. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на життя, відсутністю взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та тривалий час проживають окремо. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить його інтересам, тому просить задовольнити його вимоги. Вказав, що відповідачка не бажає розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Також просив не надавати строк для примирення, оскільки це не дасть позитивних результатів. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що з відповідачкою проживають окремо більше 20 років, на даний час в нього є інша сімя, де на утриманні має неповнолітнього сина в звязку з чим звернувся з даною позовною заявою за місцем свого проживання. Відповідачка, яка про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявилися. Зі згоди позивача суд протокольною ухвалою ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 30 липня 1994 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 99, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ № 082341, виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Полонського районного управління юстиції Хмельницької області 28 липня 2003 року. Від спільного сумісного проживання мають сина, який вже є повнолітнім. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та більше 20 років проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Судом також встановлено, що позивач на даний час має іншу сімю, у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 15 грудня 2017 року за № 15549 та свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 075921, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 14 березня 2008 року. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, зважаючи на наявність в позивача іншої сімї та наявність дитини, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ч. 6\~ст. 141 ЦПК України,\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved