Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд її задоволити та стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, стягнутих за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2013 року на утримання їхньої доньки [PERSON] за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2018 року у розмірі 481502,40 грн. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити у їх задоволені з підстав, викладених у письмових поясненнях, наданих відповідачем. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 24 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що зроблено відповідний актовий запис за №464. Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду від 04 жовтня 2013 року по справі №569/11184/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2013 року і до повноліття дитини. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості по аліментах від 12 лютого 2018 року №12399 вбачається, що державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області здійснено розрахунок заборгованості, при примусовому виконанні виконавчого листа №569/11184/13-ц від 07 жовтня 2013 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2013 року і до повноліття дитини. Розрахунок розміру аліментів, присуджених до сплати боржником за період з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2018 року вбачається, що борг за період з 01 січня 2016 року по 12 лютого 2018 року становить 124679,87 грн. Отже, судом встановлено, що відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки виконано частково, внаслідок чого за цей період виникла заборгованість відповідача за аліментами, яка визначена у вищезазначеній довідці. Вказаний розмір заборгованості за аліментами обчислений державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ч.3 ст.195 СК України, а тому приймається судом до уваги. Як роз'яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено наступний правовий висновок: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Згідно наведених позивачем розрахунків, сума пені за прострочення сплати аліментів на користь позивача на утримання дитини визначена нею в розмірі 481502,40 грн. Розмір вказаної заборгованості підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим державним виконавцем. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний. Суд визнає, що розрахунок суми неустойки позивачем проведений з порушенням вимог ч.1 ст.196 СК України. Суд вважає, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів підлягає стягненню в розмірі 124679,87 грн., відповідно до поданого державним виконавцем розрахунку, який проведений з урахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягнення неустойки (пені) в розмірі, зазначеному державним виконавцем у розрахунку заборгованості, а саме в сумі 124679,87 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved