Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бузької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В подальшому надала уточнений позов про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку в якому вказувала, що 27 вересня 1996 року вона придбала у [PERSON] садовий будинок на території Бузької сільської ради в садівничому товаристві «Українське» по вул. Прикордонній, 3. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,0498 га., призначеній для ведення садівництва. Право власності на землю зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] (яка померла 08 лютого 2001 року). Проте в правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності на землю, було помилково зазначено імя власника земельної ділянки як «Уляна». В звязку з неможливістю виправлення помилки в адміністративному порядку [PERSON] просила суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю. Також, зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані та яка належить відчужувачу майна, а тому [PERSON] просила визнати її власником земельної ділянки площею 0,0498 га., розташованої на території Бузької сільської ради в садівничому товаристві «Українське» по вул. Прикордонній, 3, призначеної для ведення садівництва. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Бузької сільської ради в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, питання щодо задоволення позову залишила на розсуд суду. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 27 вересня 1996 року [PERSON] придбала у [PERSON] садовий будинок на території Бузької сільської ради в садівничому товаристві «Українське» по вул. Прикордонній, 3. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,0498 га., призначеній для ведення садівництва. Право власності на землю зареєстроване за попереднім власником будинку [PERSON] (яка померла 08 лютого 2001 року). Проте в правовстановлюючому документі, що підтверджує право власності на землю було помилково зазначено імя власника земельної ділянки як «Уляна». Однак факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю підтверджується матеріалами справи (а.с. 7), які підтверджують, що до укладення договору купівлі-продажу вона була власником садового будинку, який розташований на спірній ділянці та наявністю в неї, а в подальшому у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, іншими доказами. Разом з тим відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Згідно п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. За таких обставин суд вважає вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved