Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовомадвоката Панченко Олени Олександрівни в інтересах [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації. Рішенням Октябрського районного суду від 23.12.2020 року у справі за позовом адвоката Панченко Олени Олександрівни в інтересах [PERSON] до [PERSON] в задоволенні позову відмовлено. Представник відповідача[PERSON] - адвокат Логвінов Є.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що рішенням суду від 23.12.2020 року не вирішено питання щодо витрат відповідача на правничу допомогу адвоката. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] витрати на оплату правничої допомоги в сумі 8400 гривень (а.с. 192 -193 - заява). Представник позивача[PERSON] - адвокат Панченко О.О. подала до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просила відмовити в задоволенні заяви. В обґрунтування своїх заперечень, вказала, що стороною відповідача не дотримано вимог щодо належного направлення відповідних копій документів іншим учасникам справи. Адвокатом Логвіновим Є.В. в якості додатку приєднано Договір про надання правових послуг від 19.11.2020 року, проте на останній сторінці даного договору не міститься підпису адвоката. В акті приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правових послуг №б/н від 19.11.2020 року вказано лише вартість наданих послуг у розмірі 8400 гривень, про обсяг наданих бюро послуг представником відповідача зазначено не було. Крім того, судом справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, однак в звіті представника відповідача міститься послуга - представництво інтересів клієнта в суді (підготовче провадження), тоді як підготовчого засідання не було проведено. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Логвінов Є.В. заяву підтримав, просив вимоги задовольнити. Вказав, що заява обґрунтована, передбачені ЦПК України докази подані до суду в строк, тоді як обставини, на які посилається представник позивача в заяві, є формальними. Представник позивача - адвокат Панченко О.О. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, згідно поданих письмових заперечень, за безпідставністю та необґрунтованістю вимог. Заслухавши представників відповідача та позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З роз`яснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. В ході дослідження письмових матеріалів справи представник відповідача[PERSON] - адвокат Логвінов Є.В. повідомив суд, що докази понесених відповідачем витрат відповідно до ст.141 ч. 8 ЦПК України будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Зазначені докази подані стороною позивача до суду 28.12.2020 року. До суду надано договір про надання правових послуг від 19.11.2020 року, укладений між відповідачем[PERSON] та адвокатом Логвіновим Є.В. (а.с.194-197). З акту приймання-передачі наданих послуг від 23.12.2020 року вбачається, що адвокатом Логвіновим Є.В. надано [PERSON] правничу допомогу згідно договору від 19.11.2020 року на суму 8400 гривень (а.с.199 - акт; рахунок-фактура - а.с.198). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц. Беручи до уваги те, що в задоволенні позову відмовлено, суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з позивача[PERSON] на користь відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що обсяг наданих послуг та розмір витрат понесених [PERSON] на професійну правничу допомогу, яку надавав адвокат Логвінов Є.В., підтверджується умовами договору про надання професійної правничої допомоги, актом виконання робіт за таким договором, рахунком-фактурою про сплату витрат на правничу допомогу та звітом. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19. Представник позивача зазначила про те, що представником відповідача фактично не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Надавши докази про сплату витрат на професійну правничу допомогу та детальний опис виконаних адвокатом робіт відповідач мала сподівання, що у разі відмови в задоволенні позову ці витрати будуть стягнуті з позивача. Суд вважає, що надані стороною відповідача докази про понесення витрат на професійну правничу допомогу в своїй більшості є належними доказами, які підтверджують понесення стороною таких витрат. Однак, в письмових запереченнях представник позивача адвокат Панченко О.О. просила відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу, посилаючись зокрема на те, що зазначена сума не відповідає критерію реальності таких витрат, оскільки підготовче судове засідання в справі не проводилося. Враховуючи зазначені заперечення, а також складність справи та наданий адвокатом обсяг послуг, враховуючи кількість судових засідань, принципи співмірності та розумності судових витрат, понесених на оплату правничої допомоги, критерій реальності таких витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає, що розмір витрат, які підлягають стягненню слід зменшити до 7800 гривень. В стягненні решти витрат на правничу допомогу, а саме: представництво інтересів клієнта в суді (підготовче провадження), вартістю 600 гривень, - слід відмовити.

Outcome: approved