Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В позовній заяві та у судовому засіданні позивачка посилалася на те, що 25.03.2015 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 80 будинку № 83 корпус 2 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. Після оформлення договору купівлі-продажу квартири зясувалося, що в квартирі зареєстровані відповідачі по справі. Просила суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування квартирою № 80 в будинку № 83 корпус 2 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлявся відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Управління служби у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у судове засідання не зявився. Згідно листа просили суд розглянути справу без участі представника. Представник третьої особи Головного управління міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився. Суд вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири № 80 в будинку № 83 корпус 2 по вул. Янтарній в м. Дніпропетровську, який був посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON] та який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 25.03.2015 року. Згідно п. 6 даного договору купівлі-продажу на момент підписання цього договору малолітні або неповнолітні діти не мають права власності та/або права користування вказаним нерухомим майном. Сторони стверджують, що цей договір не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей. Продавець разом із членами своєї родини зобовязується знятися з реєстрації за адресою відчужуваного майна та звільнити відчужуване нерухоме майно до 05.04.2015 року. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У спірній квартирі зареєстровані: позивачка та її дочки [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. що підтверджується довідкою ОК «Житлово-будівельний кооператив № 242» № 43 від 01.08.2015 року. Згідно листа ГУ в Дніпропетровській області Індустріального районного відділу у м. Дніпропетровськ № 1213/ц-45зв від 05.11.2015 року 18.06.2015 року було зареєстровано двох неповнолітніх дітей: [PERSON],22.02.2015 року, та [PERSON], 22.02.2015 року до матері [PERSON] [ADDRESS] з 13.03.1995 року без згоди власника квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, як член сімї власника або наймача жилого приміщення має право користуватися займаним приміщенням нарівні із власником або наймачем приміщення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є членами сімї колишнього власника квартири [PERSON], у спірній квартирі не проживають, витрат по утриманню нерухомого майна не несуть, своєю ресторацією перешкоджають власнику квартири вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved