Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Дніпропетровської обласної ради до Приватного підприємства «Форца», [PERSON], третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності та зустрічному позову [PERSON] до Дніпропетровської обласної ради, треті особи - Приватне підприємство «Форца», Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про припинення права власності та скасування частково свідоцтва про право власності. В обґрунтування первісного позову, представник позивача в ході судового засідання посилався на те, що з листа Педагогічного училища Дніпропетровського національного університету ім.. О. Гончара від 19.09.2012 року за №456 позивач дізнався про те, що відповідач ПП «Форца» незаконно здійснив дії з переоформлення права власності на нерухоме майно, а саме сарай літ. Д-1, навіс літ. д'-1, крильце літ. д3 , гараж літ И-1, за адресою [ADDRESS] на себе. Після цього це майно було безпідставно передано фізичній особі - [PERSON] за договором дарування від 08.09.2009 року (ВМІ 907403, ВМІ 907404, реєстр.№ 5138), яка створила на базі вказаного вище майна станцію технічного обслуговування автомобілів. Також зазначив, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.07.2009 року про право власності Територіальної громади сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] Дніпропетровська обласна рада є власником вказаного нерухомого майна. Так, 01.08.2007 року між Дніпропетровським педагогічним коледжем Дніпропетровського національного університету ім.. Олеся Гончара, відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради № 322-13/У від 04.12.2007 року «Про оренду нерухомого майна, що є власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області» і ПП «Форца» був укладений договір оренди нерухомого майна - загальною площею 90,93 м2, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], в майстернях і гаражі. Додатковою угодою № 1 від 01.08.2007 року до договору оренди, дія договору оренди було продовжено до 30.03.2009 року. Листом від 27.02.2009 року ПП «Форца» звернулося до Дніпропетровської обласної ради з пропозицією укласти договір купівлі -продажу орендованого майна з наданням проекту договору та зазначенням факту здійснення поліпшень орендованого майна більше 25% його залишкової вартості, на що листом від 04.03.2009 року ПП «Форца» було відмовлено. У подальшому рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року за ПП «Форца» було визнане право власності на спірне майно. Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.09.2009 року виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року було зупинено до касаційного розгляду. Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2009 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року було скасовано і справу направлено на новий розгляд. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2010 року позовні вимоги ПП «Форца » були залишені без розгляду. Однак, на виконання рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року за ПП «Форца» 20.08.2009 року було зареєстроване право власності на спірне майно, яке у подальшому було подароване [PERSON], відповідно до договору дарування від 08.09.2009 року. На підставі викладеного, просили суд: · визнати договір дарування ПП «Форца» від 08.09.2009 (ВМІ 907403, ВМІ 907404, реєстр.№ 5138), а саме: нерухоме майно загальною площею 90,93 кв.м. (сарай (літ. Д-1), навіс (літ. д1-1), сарай (тимчас., літ. д-2-1), гараж (літ И-1), розташоване за адресою [ADDRESS], яке перейшло у власність [PERSON] недійсним; · визнати право власності територіальної громади Дніпропетровській області в особі Дніпропетровської обласної ради на нерухоме майно, що знаходиться на території Дніпропетровського педагогічного коледжу Дніпропетровського національного університету ім.. Олеся Гончара, а саме: (сарай (літ. Д-1), навіс (літ. д1-1), сарай (тимчас., літ. д-2-1), гараж (літ И-1), розташоване за адресою [ADDRESS]. Представники відповідачів - ПП «Форца» та [PERSON] - в судове засідання з'явилися, проти задоволення первісного позову заперечували, посилаючись, на те, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року по справі № 8/99-09 було визнано укладеним та дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна а саме: сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 кв.м., літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 кв.м за адресою [ADDRESS], укладений між Дніпропетровською обласною радою та ПП «Форца», це рішення суду набрало законної чинності та було виконано у повному обсязі, ПП «Форца» сплатило до бюджету на розрахунковий рахунок Дніпропетровської обласної ради 246922,00 грн., та набуло право власності на нерухоме майно. ПП «Форца», на підставі чинного судового рішення зареєструвало права власності на нерухоме майно, та здійснило його дарування [PERSON] за договором від 08.09.2009 року, яка зареєструвала своє право власності в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» про що отримала витяг. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] її представник посилався на те, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.07.2009 року про право власності Територіальної громади сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] в частині права власності на нерухоме майна - сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 кв.м., літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 кв.м протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно було видане та здійснено його реєстрацію вже після набрання рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року по справі № 8/99-09 законної сили. Також представником відповідача [PERSON] подану заяву про застосування строків позовної давності, у зв'язку з тим, що відповідно до отриманих від Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» копій документів вбачається, що позивач дізнався про здійснення реєстрації права власності на спірні об'єкти нерухомого майна за ПП «Форца» ще в серпні 2009 року з листа вих.№10172 від 21.08.2009 року після спливу строку позовної давності. На підставі викладеного, просила суд: · припинити право власності Територіальної громади сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] в частині права власності на нерухоме майна - сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 м2, літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 м2 ; · скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.07.2009 року про право власності Територіальної громади сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] в частині права власності на нерухоме майна - сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 м2, літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7м2; · скасувати державну реєстрацію права власності Територіальної громади сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на нерухоме майна - сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 м2, літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 м2 за адресою [ADDRESS]. Представник Дніпропетровської обласної ради проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник третьої особи за зустрічним позовом ПП «Форца» - в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав. Треті особи - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції - в судове засідання своїх представників не направили. Про час та місце розгляду справи були повідомили належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволені первісного позову відмовити, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задовольнити виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року по справі № 8/99-09 було визнано укладеним та дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна розташованого за адресою [ADDRESS] між Дніпропетровською обласною радою та ПП «Форца». Вказане рішення набрало законної чинності та було виконано у повному обсязі, на виконання договору купівлі - продажу ПП «Форца» сплатило до бюджету на розрахунковий рахунок Дніпропетровської обласної ради 246922,00 грн., та набуло право власності на нерухоме майно. Ухвала Вищого господарського суду України по справі №32/311-09 (8/99-09) від 23.09.2009 року про зупинення виконання рішення та рішення від 20.10.2009 року про скасування рішення першої інстанції, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2010 року про залишення позову без розгляду, були ухвалені вже після повного виконання скасованого рішення від 26.06.2009 року по справі № 8/99-09. Позивачем кошти отримані від покупця ПП «Форца» не повернуто та не заявлено будь-якої вимоги покупцю ПП «Форца» про повернення майна. Так, 08.09.2009 року між ПП «Форца» та [PERSON] було укладено Договір дарування, відповідно до якого ПП «Форца» подарувало, а гр.. [PERSON] прийняла в дар сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 кв.м., літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS]. Договір дарування було зареєстровано у Державному реєстрі правочинів, що підтверджується витягом №7697313 від 08.09.2009 року. Право власності [PERSON] на нерухоме майно, а саме сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 кв.м., літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 кв.м, за адресою [ADDRESS] було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом від 10.09.2009 року № 23812617. Листом вих..№10172 від 21.08.2009 року Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» повідомило Дніпропетровську обласну раду про те, що право власності на нерухоме майно, а саме: сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 кв.м., літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] зареєстроване за ПП «Форца» та видано витяг про реєстрацію права власності № 23633937 від 20.08.2009 року. Рішення Дніпропетровської міської ради №65/36 від 26.06.2013 року було затверджено проект землеустрою, розроблений ТОВ «Квартал», щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0304 га (кадастровий номер 1210100000:06:033:0123) та передано вказану земельну ділянку в оренду [PERSON] на два роки по фактичному розміщенню сараю, навісу, крильця, гаража. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Вищого господарського суду України по справі №32/311-09 (8/99-09) від 23.09.2009 року про зупинення виконання рішення та рішення від 20.10.2009 року про скасування рішення першої інстанції, а також ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2010 року про залишення позову без розгляду, були ухвалені вже після повного виконання скасованого рішення від 26.06.2009 року по справі № 8/99-09 та здійснення розрахунку ПП «Форца» у розмірі 246922,00 грн за придбане нерухоме майно. Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України, зокрема із правочинів. Статтею 334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим, у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на нерухоме майно, а саме: сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 кв.м., літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] та користуються вказаним нерухомим майном на законних підставах. Позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено наявність правових підстави для визнання договору дарування, укладеного між ПП «Форца» та [PERSON] від 08.09.2009 року недійсним. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналогічна позиція викладена у пленумі Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - позов, пред'явлений із пропуском зазначеного строку, задоволенню не підлягає, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі до винесення рішення у справі (частини третя і четверта статті 267 ЦК). Отже, строк позовної давності по зверненню Дніпропетровської обласної ради з позовом про визнання права власності на спірну нерухомість почав свій перебіг з серпня 2009 року, та закінчився у зв'язку із спливом трьохрічного терміну - серпень 2012 року. Позивач же звернувся до Кіровського районного суду тільки в жовтні 2013 року після закінчення встановленого строку позовної давності. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Дніпропетровської обласної ради, третя особа ПП «Форца», Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування свідоцтва припинення права власності та скасування частково свідоцтва про право власності, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.07.2009 року про право власності Територіальної громади сіл, селищ, міст Дніпропетровської області в особі Дніпропетровської обласної ради на будівлі та споруди за адресою [ADDRESS] в частині права власності на нерухоме майно, а саме: сарай літ. Д-1 загальною площею 45,5 кв.м., літ. д'-1 - навіс, літ. д2-1 - сарай (тимчасовий), літ. д3 крильце, гараж літ И-1 - загальною площею 53,7 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS], було видане та здійснено його реєстрацію Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради вже після набрання рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2009 року по справі № 8/99-09 законної сили. Відповідно до п.3.9 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюсту від 07.02.2002 року №7/5, що діяв на момент реєстрації права власності на вказане вище нерухоме майно за ПП «Форца» та [PERSON], у разі переходу права власності на нерухоме майно, яке вже зареєстроване в Реєстрі прав, реєстратор при реєстрації прав на це майно одночасно скасовує попередній запис щодо права власності на це майно. У разі необхідності із заявою про скасування запису в Реєстрі прав може звернутися попередній власник, якщо право не було зареєстровано новим власником. Відповідно до частини 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: approved