Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

В позові йдеться про порушення [PERSON] умов укладеного з позивачем 16.12.2005 року договору позики № 176/2 (далі Договір). Згідно умов Договору, 16.12.2005 року Великоберезнянською філією №2 [PERSON] районної кредитної спілки «Тур'я» надано, а [PERSON] отримано кредит в сумі 5000 грн. на двадцять чотири місяці з 16 грудня 2005 року по 16 грудня 2007 року та платою за користування ним у розмірі 48 % річних.Крім цього, за вказаним договором для забезпечення виконання зобовязання між позивачем та [PERSON], укладено договір поруки № 176/2 від 16 грудня 2005 року, в якості поручителя виступила [PERSON], яка зобовязалася перед позивачем солідарно з боржником відповідати за виконання нею свого обовязку за кредитним договором. В ході виконання кредитного договору відповідач [PERSON] не проводила сплату кредиту та нарахованих по кредиту відсотків згідно встановленого графіку, у звязку з чим станом на 5 грудня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 1\~226,69 грн., з якої: 231,90 грн.\~заборгованість по кредиту і 994,79 грн.\~заборгованість по відсотках за користування кредитом, посилаючись на зазначені вище обставини позивач просить стягнути з відповідачів солідарно вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не зявилася однак подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю просила задовольнити їх з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутністю, також просила про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справ, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. \~\~ Відповідно до ст.ст.11,27,60 ЦПК країни, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно зі\~ст.631 ЦК України\~строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. За\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5\~ст.261 ЦК України\~встановлено, що за зобов'язаннями з\~визначеним строком\~виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно положень ч.2 ст.260 ЦК України\~порядок обчислення позовної давності не може бути\~змінений\~за домовленістю сторін. Відповідно до ч.ч.4,5\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~ст.266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. 16.12.2005 р. сторони уклали договір позики № 176/2, згідно якого 16.12.2005 р. відповідач отримала від позивача 5 000 грн. на двадцять чотири місяці з 16 грудня 2005 року по 16 грудня 2007 року та платою за користування ним у розмірі 48 % річних. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 05.12.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість за договором позики № 176/2 від 16.12.2005 року у розмірі 1\~226,693 грн.: 231,90 грн. заборгованість за кредитом; 994,79 грн. відсотки за користування кредитом (а.с.6). Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч.1, 3\~ст.264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у спорах щодо споживчого кредиту кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові № 134 цс 14 від 01.10.2014 року, яка в силу\~ст.360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає\~щомісячні платежі\~погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається\~після несплати\~чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Верховний Суд України у справі № 6-240 цс14, розяснив, що відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, встановлено, що враховуючи положення п.7 ч.13\~ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. З наданих позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 176/2 від 16.12.2007 року вбачається, що останній платіж за умовами вище вказаного кредитного договору відповідачем [PERSON] було здійснено 28.09.2007 року, проте з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів [PERSON] районна кредитна спілка «Тур'я» звернувся 28.12.2016 року, тобто після спливу трирічного строку звернення до суду (позовної давності). Позивачем [PERSON] районною кредитною спілкою «Тур'я» не надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності. Згідно з ч.2\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зроблено до винесення ним рішення. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення\~ст.11 ЦПК України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущена позовна давність, клопотання про поновлення позовної давності представник позивача не заявляв, а тому у задоволені позову слід відмовити. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за договором позики № 176/2 від 16.12.2005 року позивач [PERSON] районна кредитна спілка «Тур'я» звернулась до суду 28.12.2016 року, тобто за спливом передбаченого законом строку позовної давності, визначеного\~статтею 257 ЦК України, клопотань щодо його поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивачем суду не надано. На застосуванні строку позовної давності відповідачка, наполягає, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] районної кредитної спілки «Тур'я» за пропуском трирічного строку звернення до суду (позовної давності). У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судовий збір, який ухвалою суду від 05.01.2017 року був відстрочений [PERSON] районній кредитній спілці «Тур'я» до ухвалення судового рішення у підлягає стягненню з позивача, відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved