Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

В провадження Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] в особа представника [PERSON] до [PERSON] (третя особа - Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий вїзд на неконтрольовану територію області в район проведення антитерористичної операції без згоди батька. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 05.03.2018 року дана позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, а також додатково на офіційному веб-сайті судової влади України, було розміщене оголошення про виклик до суду, однак про причини неявки не повідомив, відзиву, зустрічної позовної заяви, заперечень, заяв про відкладення не надав. На підставі ст.ст. 280 -281 ЦПК України, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно позову, 06.09.2002 року позивачка [PERSON] одружилася з [PERSON] Від спільного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Приблизно з початку 2016 року сімейні стосунки між сторонами розладилися, мешкають окремо. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON], знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Відповідач [PERSON] не приймає часті у вихованні та забезпеченні дитини, самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, не спілкується з дитиною, часті у життя дитини не приймає. Крім того відповідач є особою з інвалідність (2 група) по психічному захворюванню, отримує пенсію у вязку з чим зареєструвався як внутрішньо перемішена особа у місті Краматорську за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул.Можайського, 20. Відповідач інколи виїжджає за місце своєї реєстрації: м.Антрацит, Луганська область. Оскільки на території підконтрольної частини країни позивачка не має власного житла, то змушена проживати на окупованій частині України. Неповнолітня дитина, яка проживає разом з [PERSON] вимушена навчатися у м.Антрацит, Луганської області. 20.01.2018 року [PERSON] виповнилося 15 років, однак до теперішнього часу останній не отримав паспорт громадянина України. Крім того, дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом вроджена колобома радужної оболонки ока, тому він вимушений постійно лікуватися та проходити обстеження, що в умовах окупованого міста не можливо. У звязку тим, що сину прийдеться перетинати неодноразово зону розмежування АТО, позивача в усній формі звернулася до відповідача з проханням надати нотаріальну заяву про свою згоду на перетин зони розмежування без його участі, у супроводі позивачки. Однак звернення [PERSON] до відповідача залишилося без задоволення. Позивачка просить суд винести рішення, яким надати дозвіл на тимчасовий вїзд на неконтрольовану територію м.Антрацит Луганської області (у район проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (район АТО) у її супроводі, неповнолітній дитині [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька, [PERSON], [INFO], разом з матірю [PERSON], [INFO] на строк до 31.12.2018 року. У вступній промові представник позивача [PERSON] позов підтримав, проти його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень або зустрічної заяви не надав. Представник третьої особи [PERSON] надала до суду письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких останні підтримують позовну заяву, з огляду на те, що неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON] за адресою:м Донецька область, м.Антрацит, вул.Мусорського, 31. Батько дитини [PERSON] є інвалідом другої групи по психічному захворюванню. 20.01.2018 року [PERSON] виповнилося 15 років, до теперішнього часу паспорта громадянами України не отримав, перебуває на диспансерному обліку та має діагноз вроджена коломба радужної оболонки ока у звязку з чим потребує постійного огляду та лікування. Суд, вислухавши учасників процесу, свідка [PERSON], яка обставини викладені в позові підтримала, показала, що її син [PERSON] є особою з інвалідністю по психічному захворюванню. В силу захворювання він не бажає розуміти проблеми позивачки, не дає згоду на оформлення паспорту сину. Причини своєї відмови не пояснює, дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- Золотовського [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ст.141\~ч.1\~Сімейного Кодексу\~України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини, не зважаючи на те чи перебували вони в шлюбі чи ні. Відповідно до ч.2 ст.141\~Сімейного Кодексу\~України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав по відношенню до дитини. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, інший з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку. Стану здоров'я дитини, поведінки батька, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересам дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Згідно ст.154\~ч.2\~Сімейного Кодексу\~України батьки можуть звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.16\~ч.2\~ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, що порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом. У відповідності до ст.ст.150 ч.2, 155 ч.1 Сімейного Кодексу\~України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст.313\~ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст.2\~Закону України\~«Про порядок\~виїзду з\~України і\~в'їзду\~в Україну\~громадян України» документами, що надають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Відповідно до довідки від 1426/67758 від 14.03.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], фактично проживає у [INFO]. Відповідно до довідки від 1426/3653 від 17.11.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], фактично проживає у [INFO]. Відповідно до довідки МСЕК №1 від 14.11.217 року [PERSON] є інвалідом другої грипи по психічному захворюванню з 01.12.2017 року. Довідка Медичної установи, відповідно до якої неповнолітній [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з діагнозом- вроджена колобома радужної оболонки ока та потребує постійного лікування та обстеження. Встановлені судом обставини свідчать про те, що неповнолітня дитина [PERSON] на даний час проживає разом з позивачкою в м. Антрацит Луганської області, батько дитини звязку з нею не підтримує. 20.01.2018 року [PERSON] виповнилося 15 років, однак паспорта громадянина України останній не отримав. Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені Постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 року, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135\~Сімейного Кодексу\~України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на вїзд та виїзд дитини на неконтрольовану територію області в район проведення антитерористичної операції, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють вїзд дитини на неконтрольовану територію області в район проведення антитерористичної операції та виїзд з неї для тимчасового перебування, враховуючи, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання та захист своєї дитини (ст.ст. 151, 154 Сімейного Кодексу України), а також визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог в наданні дозволу на тимчасовий вїзд на неконтрольовану територію м.Антрацит Луганської області (у район проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (район АТО) та виїзд з неї, неповнолітній дитині [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON], строком до 31.12.2018 року, разом з матірю [PERSON] та надати дозвіл на оформлення документів для цього виїзду.

Outcome: approved