Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

В серпні 2016 р. [PERSON] звернувся із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивував тим, що в 1999 р. його мати - [PERSON], яка діяла від його імені придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], оформивши договір купівлі-продажу на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт». На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не пред'являє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляється. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» - дійсним. Згідно заяви, позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили про розгляд справи без їх участі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належали [PERSON] на підставі Договору № 4637 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого від 22.06.1996 р. Південною Товарною біржею, зареєстрованого в ММБТІ від 24.06.1996 р. за реєстровим № 16807. 27.08.1999 р. на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» за № 1163 був зареєстрований Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], - з однієї сторони, та [PERSON], яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON], - з іншої сторони. Як вбачається з матеріалів справи, Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] був зареєстрований ММБТІ 02.09.1999 р. за № 16807 на ім'я [PERSON] Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною. На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та

Outcome: approved