Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

В позові [PERSON], [PERSON] зазначили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло їм на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] у рівних частках по ? частині кожному. На сьогодні позивачі бажають розпорядитися належним їм майном. Під час оформлення угоди виявилося, що на вищевказану квартиру накладено арешт нерухомого майна (архівний запис) реєстраційний номер обтяження 2975472, зареєстровано 16.03.2006 реєстратором - Василівською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови АМ 176964 від 14.03.2006 Василівського районного ВДВС, об'єктом зазначено - невизначене майно, все майно. На звернення позивачів до Василівського РВ ДВС їм було повідомлено, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню (п.9.9). Позивачам повідомлено, що надати будь-яку інформацію неможливо, на момент надання інформації до відділу виконавчий документ повторно не пред'являвся, рекомендовано звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна в порядку ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивачі зазначили, що в період 2005-2007 роки, у зв'язку з тяжким матеріальним станом, вони не завжди своєчасно сплачували комунальні послуги за спожиту теплову енергію на користь ЗАТ «Василівкатепломережа», тому декілька разів виникала заборгованість і, як наслідок, наявність виконавчого провадження про стягнення такої заборгованості. Заборгованість за використану теплову енергію згодом була ними сплачена, виконавче провадження було закінчено та знищено, але арешт не було знято, а тому позивачі просять зобов'язати Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зняти арешт з всього майна, невизначеного майна, належного [PERSON], а саме, з квартири 37 в житловому будинку 5 по вул. Єсеніна в м. Василівка Запорізької області (архівний запис, реєстраційний номер обтяження 2975472 від 16.03.2006, зареєстрований Василівською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON]). В судове засідання позивачі не зявились, але надали суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Крім того, в заяві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що, дійсно, в провадженні виконавчої служби перебували виконавчі провадження з виконання виконавчого документу № 2-951 від 17.05.2005, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Василівкатепломережа» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 373 грн. 30 коп. та виконавчого документу № 2-140 від 22.07.2007, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь держави державного мита в сумі 51 грн. За першим виконавчим документом 01.01.2008 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та повторно не предявлявся, за другим виконавчим документом 28.12.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу. На теперішній час виконавче провадження знищено, а тому відсутні можливість щодо зняття арешту. Представник відповідача ПАТ «Василівкатепломережа» в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомлено, про дату, часта місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що позивачам [PERSON]А та [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.03.2009 року (серія САС № 235050) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23597773 від 17 серпня 2009 року, на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] у рівних частках по ? частині кожному (а.с.8, 9). Згідно повідомлення Василівського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області від 17 вересня 2018 року №20845/9, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 Міністерства юстиції України, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 роки, після чого вони підлягають знищенню (п.9.9). Таким чином, позивачам було повідомлено, що надати будь-яку інформацію неможливо, на момент надання інформації до відділу виконавчий документ повторно не пред'являвся (а.с.10-11). Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 2975472 зареєстровано 16.03.2006 реєстратором Василівською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АМ 176964 від 14.03.2006 Василівського районного ВДВС арешт на майно, об'єктом зазначено - невизначене майно, все майно, що належить [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно довідки №604 від 27 вересня 2018 року ПРАТ «Василівкатепломережа», станом на 27 вересня 2018 року заборгованість зі сплати за централізоване опалення у [PERSON], яка є власником квартири та фактично проживає за адресою: [INFO], відсутня (а.с.13). Згідно письмових пояснень відповідача, в провадженні виконавчої служби перебували виконавчі провадження з виконання виконавчого документу № 2-951 від 17.05.2005, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «Василівкатепломережа» заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 373 грн. 30 коп. та виконавчого документу № 2-140 від 22.07.2007, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь держави державного мита в сумі 51 грн. За першим виконавчим документом 01.01.2008 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (повторно виконавчий документ не предявлявся), за другим виконавчим документом 28.12.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу. На теперішній час виконавче провадження знищено. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час на виконанні Василівського РВ ДВС ГУТУЮ в Запорізькій області відсутнє виконавче провадження відносно позивача [PERSON]А, відсутня заборгованість позивача перед ПРАТ «Василівкатепломережа», а отже, перестали існувати підстави для арешту майна позивача, враховуючи конституційний принцип непорушності права власності особи, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на належне йому на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з вищевказаного майна. Посилання відповідача - Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на неможливість зняття арешту через відсутність у відділі ДВС виконавчих проваджень, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки існування самого арешту на майно позивачів не оспорювалося відповідачем, а відсутність виконавчих проваджень не свідчить про відсутність порушення прав позивача накладенням такого арешту.

Outcome: approved