Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

в позові вказано, що 31.01.2014 року між ПАТ ,,[PERSON] та відповідачкою було укладено кредитний договір №P25.116.73434, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 28502 грн. зі сплатою 4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 31.12.2015 року відповідачка не повернула банку отриманий кредит та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 24610,77 грн. 31.12.2015 року між ПАТ ,,[PERSON] та позивачем укладено договір факторингу №31/12-1, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, укладеним з відповідачкою. На виконання вимог ст.1082 ЦК України відповідачку було письмово повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором позивачу, шляхом направлення відповідного повідомлення. Останній платіж відповідачкою здійснено 27.10.2015 року. Станом на 21.03.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 24610,77 грн., з них: 19950,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4660,49 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість за кредитним договором Представник позивача просив про розгляд справи за відсутності представника, підтримуючи позовні вимоги. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. 31.01.2014 року ПАТ ,,[PERSON] та відповідачка уклали кредитний договір №P25.116.73434, згідно якого відповідачка отримала кредит на поточні потреби в сумі 28502 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 4% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Останній платіж відповідачка здійснила 27.10.2015 року. 31.12.2015 року ПАТ ,,[PERSON] та позивач уклали договір факторингу №31/12-2, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором від 31.01.2014 року №P25.116.73434. Відповідачці направлялось повідомлення про відступлення прав вимоги до позивача по кредитному договору від 31.01.2014 року №P25.116.73434 та, що загальна сума заборгованості станом на 31.12.2015 року становить 24610,77 грн. та розяснено порядок погашення заборгованості. Заборгованість відповідачки по кредитному договору від 31.01.2014 року №P25.116.73434 становить 24610,77 грн., з них: 19950,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4660,49 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. За змістом ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідачка не надала суду жодного доказу або обґрунтованого розрахунку на спростування позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч.1 ст.60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved