Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

в позові вказано, що з 06/01/2009 р. відповідач не здійснює: догляд за дитиною, витрати на утримання дитини, виховання дитини, вчинив правопорушення проти позивачки, провокує з нею конфлікти, а тому позивачка просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов. Позивачка надала суду пояснення про те, що відповідач провокує з нею скандали, бив душив, а тому нею розірвано їх шлюб. В наступному відповідач не піклувався про дитину сторін, не утримував її, не виховував. Дитина боїться відповідача, їй відомо про вчинення відповідачем насильства над позивачкою. Крім цього відповідач постійно погрожував, позивачку, переслідував її, дзвонив ночами, відбував покарання. Після звільнення від відбуття покарання одного разу з`явився до позивачки під приводом зустрічі з дитиною. Відповідач абсолютно не дбав про дитину, про її інтереси, не здійснював догляду і виховання дитини, не підтримував морально. В судовому засіданні відповідач заперечив позов з тих підстав, що надавав позивачці гроші, постійно працював, потім сторони жили окремо; на гроші відповідача позивачка придбавала продукти, які несла своїй матері; відповідач в загальному любить дітей; одного разу приходив до дитини, але позивачка не дозволила побачення, ображала відповідача; не звертався для усунення перешкод в реалізації своїх батьківських прав; проживає з іншою жінкою. В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення про те, що висновок органу опіки та піклування не обґрунтований, позивачка перешкоджала в реалізації прав відповідача. Судом встановлено наступні обставини. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що відповідач неодноразово дзвонив позивачці з погрозами, не цікавився вихованням дитини та не здійснював цього, одного разу просив передати дитині шкатулку, не відвідує дитину, не доглядає її, не забезпечує витрати на інтереси дитини, позивачка дозволяє бачитись із дитиною, але відповідач не здійснює цього. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] батьками [PERSON] [INFO] зареєстровано сторін спору. 16/11/2011 р. розірвано шлюб сторін. 10/05/2016 р. в ЄРДР зареєстровано повідомлення за заявою позивачки про нанесення їй відповідачем удару в передпліччя біля дитячого садка «Сніжинка» в м. Надвірна. 29/09/2015 р. Надвірнянська районна державна адміністрація надала висновок, відповідно до якого висловилась про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до інформації ЗОШ від 15/09/2015 р. виховання доньки здійснює позивачка. Відповідно до довідки закладу охорони здоров`я батько не звертався для надання допомоги дитині. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов позивачки батько дитини не проживає за місцем її проживання із позивачкою. Відповідно до квитанції №0256 позивачка сплатила 450 гривень за складення позову на користь адвоката. Відповідно до характеристики підприємця [PERSON] на відповідача він характеризується позитивно за місцем роботи. Відповідно до п. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину . Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В ст. 164 СК України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, однією із яких є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» основним критерієм позбавлення батьківських прав є ставлення батьків до дітей. Так, відповідач не надав суду жодного доказу того, що він з 06/01/2009 р. здійснює: догляд за дитиною, витрати на утримання дитини, виховання дитини. Також відповідач не надав суду жодного доказу того, що будь-хто перешкоджав йому у вихованні дитини чи здійсненні витрат на її догляд і виховання. Також відповідач не надав суду жодного доказу того, що у зв`язку із перешкодами у вихованні дитини він звернувся до відповідного органу для усунення відповідних перешкод, встановлення порядку побачень з дитиною, вирішення спору щодо перешкод у вихованні дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20/11/1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За умов не здійснення: догляду, виховання, забезпечення та утримання дитини відповідачем протягом часу з її народження вказує на доведення позивачем правових підстав щодо позбавлення відповідача його батьківських прав. Необхідно також зазначити, що жодна зі сторін спору не просила суд про заслуховування думки дитини. Жодна сторона не надала пояснення про те, що дитина досягла віку, з якого може висловити усвідомлену думку з приводу вирішення даного спору. Крім цього відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідачем не спростовано витрати позивача на сплату судового збору та надання правової допомоги. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved