Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

в позові вказано, що рішенням Івано-Франківського місцевого суду від 24.05.2005 року по справі № 2-3279 (2005 року) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини позов задоволено, а саме вирішено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили. На даний час на виконанні у Дніпровському РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2-3279/2005 від 25.01.2018 року виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 03/05/2019 року відповідач свій обов`язок щодо сплати аліментів виконує не належним чином, має місце прострочення сплати аліментів та наявність заборгованості. Просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа № 2-3279/2005 від 25.01.2018 року виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 243 217,35 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, представником позивачки подано заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, в якій просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду відзив на позовну заяву за змістом якого позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, з тих підстав, що виконавчий лист 2-3279/2005 від 25/01/2018 згідно якого [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини, був наданий до виконання до Дніпровського РВДВС міста Києва в лютому 2018 року. 21/02/2018 Головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу міста Києва Кедик Т.В. було відкрито виконавче провадження № 55852040. 05/03/2018 Головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС міста Києва Кедик Т.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 55852040. Відповідно до даної постанови загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів склала 83 916 грн. 05 коп. В постанові був також зазначений порядок сплати аліментів та погашення заборгованості відповідно до якого розмір відрахування з суми доходів складає 50%, з яких 25% - погашення заборгованості, а 25% сплата аліментів. На виконання даної постанови за місцем роботи відповідача здійснювались передбачені законом та постановою відрахування, що підтверджується довідками з місця роботи та грошовими переказами стягувачу. В вересні 2018 року відповідач був звільнений за місцем роботи та зареєстрований в Київському міському центрі занятості, як безробітний де знаходиться зареєстрованим до теперішнього часу. З отриманих виплат допомоги по безробіттю відповідач регулярно та своєчасно здійснював відрахування відповідно до вимог зазначених в постанові державного виконавця. Відповідач зазначає, що до 2010 року він добросовісно надавав кошти [PERSON] на утримання дитини. В 2010 році позивач добровільно відмовилась від участі відповідача в утриманні дитини, заявивши, що у неї є чоловік, який в змозі утримувати і її і доньку. За заявою позивачки виконавчий лист був їй повернутий відповідно до приписів ст.ст. 12,47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції що діяла на той час. Дані дії позивача слід розцінювати, як відмову від аліментів. При цьому будь-яких матеріальних претензій з боку [PERSON] до відповідача, з приводу аліментів, до лютого 2018 року не було. В позовній заяві відсутні докази вини відповідача стосовно виникнення заборгованості, на яку посилається [PERSON] . Більш того матеріали виконавчого провадження це спростовують. Також подав суду заяву про застосування строків позовної давності до нарахованої позивачкою пені, вказав що нарахування пені необхідно здійснювати за загальними вимогами цивільного законодавства, тобто з 21/02/2018. Позивачкою подано відповідь на відзив за змістом якого заперечено, щодо застосування строків позовної давності, оскільки статтею 196 СК України не встановлено, будь яких обмежень щодо періоду нарахування пені, твердження відповідача щодо початку нарахування пені за несвоєчасність сплати з 21/02/2018 суперечать вимогам сімейного законодавства; вказала, що твердження відповідача про відмову позивачки від отримання аліментів на користь дитини не правдиві, не відповідають дійсним обставинам, оскільки виконавчий лист не було повернуто, він був втрачений в 2018 році позивач звернулась до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, в зв`язку з чим виконавче провадження відкрито тільки в 2018 році. Відповідач надав суду додаткові письмові пояснення в яких вказав, що встановлені при розгляді заяви позивачки про видачу дублікату виконавчого листа обставини, а саме що виданий в 2005 році виконавчий лист позивачкою до стягнення ніколи не пред`являвся, що підтверджує, той факт що відповідачем до 2010 року добровільно сплачувались аліменти та про відмову [PERSON] від отримання аліментів після 2010 року. Також відповідачем подано суду клопотання, за змістом якого просив суд здійснити запит до Дніпровського районного відділу ДВС м. Києва про надання розрахунку заборгованості за виконавчим листом №2-3279/2005 виданого 25/01/2018 та встановити, за який час утворилась заборгованість та чи мало місце не виконання відповідачем постанови державного виконавця про сплату аліментів. Відповідно до змісту ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, процесуальним законом не забезпечено можливість учаснику справи здійснювати перекладення обов`язків щодо збирання доказів на суд, відповідачем не обґрунтовано неможливість самостійно отримати вказаний розрахунок, клопотання не обґрунтовано належними правовими підставами. Відповідачем подано заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. 04/05/2005 рішенням Івано-Франківського місцевого суду ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 25/01/2018 видано дублікат виконавчого листа. 21/02/2018 державним виконавцем Кедик Т.В. відділу Дніпровського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ в м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання вказаного судового рішення. Згідно розрахунку із сплати аліментів згідно виконавчого листа виданого державним виконавцем Таратунською Л.Ю. заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 243217,35 гривень. Відповідачем долучено квитанції про переказ грошових коштів за 2018 - 2019 роки, в кількості 108 штук. Надані платником квитанції не містять інформації про здійснення цих платежів в рахунок заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, не містять зазначення періоду платежу та призначення платежу; також з огляду на різну періодичність, дати платежів квитанцій, різних сум перерахованих відповідачем - надані квитанції не є достовірним доказом в підтвердження факту сплати аліментів. Твердження відповідача про відсутність заборгованості не підтверджено належними засобами доказування та не обґрунтовано правовими підставами. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч.2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч.1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Таким чином використана відповідачем правова підстава відмови в позові в зв`язку з добровільною відмовою позивачки від отримання аліментів на утримання дитини, суперечить вимогам чинного законодавства, не є правовою підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Зміст статті 196 СК України не встановлює будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Постанова містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем надано розрахунок пені за кожен день прострочення сплати, що відповідає вимогам сімейного законодавства та узгоджується з вказаною позицією Верховного Суду. Згідно розрахунку пеня за прострочення з сплати аліментів становить 3465099 гривень, в свою чергу згідно прохальної частини позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 243217,35 гривень, що узгоджується з сумою загальної заборгованості з сплати аліментів, оскільки дорівнює їй. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже відовідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Відповідачем не долучено до матеріалів справи належних та допустимих доказів в підтвердження виконання ним обов`язку щодо сплати аліментів за судовим рішенням. Безпосередньо в відзиві та наданих суду письмових поясненнях відповідачем вказано, що ним не здійснювалась сплата аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.4ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 2 п.26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні. У разі незгоди платника аліментів з розміром заборгованості за аліментами, обчисленої держаним виконавцем, належним способом захисту порушеного права є оскарження дій державного виконавця в суді у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або звернення з позовом в суд про визначення розміру заборгованості за аліментами у позовному провадженні. Також стосовно заявленого відповідачем строку позовної давності, необхідно зазначити, що виходячи із аналізу рішень Великої Палати Верховного Суду, висновки якої суд враховує при виборі і застосуванні норм права на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, остання підкреслює, що пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується за кожен день прострочення, а у ст. 196 СК України не встановлено жодних обмежень періоду нарахування такої пені. В свою чергу ст. 20 СК України встановлено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених: частиною другою статті 72 СК України (застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя); частиною другою статті 129 СК України (спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини); частиною третьою статті 138 СК України (право матері дитини на оспорювання батьківства свого чоловіка); частиною третьою статті 139 СК України (спір про материнство) цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність. Таким чином вказані вимоги відповідача не обґрунтовано належними правовими підставами. Суду надано докази прострочення сплати аліментів відповідачем і виниклу у зв`язку з цим заборгованість. В свою чергу відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникло не з його вини, відсутність доказів та розрахунку на спростування вимог позивача, таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок на користь держави. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved