Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувала дана цивільна справа. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2019 р., позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів недійсними задовольнити. Визнано недійсним Договір дарування машиномісця №143, загальною площею 16,30 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , укладений 09 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. 09.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за №875. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна - машиномісця, площею 16,30 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , укладений 10 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої по дорученню діяв [PERSON] , та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. 10.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 1606. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 469,87 грн. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 469,87 грн. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 469,87 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме стягнення з відповідачів 25000, 00 гр. витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що при ухваленні рішення 18.10.2019 р. це питання судом вирішено не було. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. За змістом положень ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням положень ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику учасників справи. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 (270) ЦПК воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Дослідивши матеріали справи, заяву подану представником позивача [PERSON] - [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. Так, 18.10.2019 р. Солом`янським районним судом м. Києва розглянуто цивільну справу №760/21831/18, за результатами розгляду якої ухвалено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів недійсними задовольнити. Визнано недійсним Договір дарування машиномісця №143, загальною площею 16,30 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , укладений 09 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. 09.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за №875. Визнано недійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна - машиномісця, площею 16,30 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , укладений 10 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої по дорученню діяв [PERSON] , та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. 10.08.2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 1606. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 469,87 грн. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 469,87 грн. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця проживання: [ADDRESS] ) судовий збір в розмірі 469,87 грн. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Разом з тим, у пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Так, представництво інтересів позивача в суді готувалося та здійснювалося адвокатським бюро «Ярослава Шпортило» відповідно до Договору про надання послуг з правової (правничої) допомоги від 16 квітня 2018 року. Відповідно до протоколу узгодження договірної ціни про надання послуг з правової (правничої) допомоги від 10 серпня 2018 року, акту приймання передачі послуг № 12 від 18 жовтня 2019 року, позивачем [PERSON] було сплачено за послуги правничої допомоги 25000, 00 грн., що підтверджується оригіналами платіжних доручень №2PL199269 від 23.08.2018 р. про сплату коштів в сумі 11000,00 грн. та №2PL199269 від 23.08.2018 р. про сплату коштів в сумі 14000,00 грн., а також копіями квитанцій №0.0.1116177993.1 від 22.08.2018 р. та №0.0.1116202649.1 від 22.08.2018 р. З опису послуг, долученого до заяви представником позивача, вбачається, що позивачу в межах зазначеної цивільної справи надавалися наступні юридичні послуги: проведення аналізу наданих позивачем документів та матеріалів, що стосуються відчуження об`єкту нерухомого майна, отримання інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підготовка правової позиції щодо визнання недійсним Договору дарування та опрацювання судової практики з цього питання, збір доказів для забезпечення формування правової позиції у справі, складання заяв по суті справи (позовної заяви, відповіді на відзив, що передбачені ЦПК України), формування пакету документів з додатками в необхідній кількості копій, що становлять зави по суті справи, та подання їх суду, складання заяв з процесуальних питань (клопотання, попередній розрахунок судових витрат та інших, що передбачені ЦПК України), формування пакету документів з додатками в необхідній кількості копій, що становлять зави з процесуальних питань, направлення їх іншим учасникам справи та подання суду, участь у судових засіданнях у суді першої інстанції, надання усних пояснень, доводів та заперечень по суті справи, ознайомлення з матеріалами справи, отримання копії ухвал, рішень Солом`янського районного суду м. Києва. Сума витрат на правову допомогу була визначена угодою, з урахуванням дій, пов`язаних із складенням процесуальних документів, участі у судових засіданнях. При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача [PERSON] - [PERSON] в межах розгляду цивільної справи №760/21831/18, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи. У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, приходить до висновку про задоволення заяви. Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову та складність справи, час, витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги задоволення позову, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягнення з відповідачів на користь позивача 25000, 00 гр. витрат на правничу допомогу, по 8333,33 грн. на кожного з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved