Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

В своїх вимогах покликається на те, що -«Я, [PERSON], проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2008 року і по грудень 2011 року. [INFO] в нас народився син [PERSON], який проживає зі мною та знаходиться на моєму утриманні та вихованні, що підтверджується довідкою № 123 від 04.04. 2014 року ,виданою Христинівським виробничим управлінням житлового -комунального господарства Черкаської області та свідоцтвом про народження [PERSON] Починаючи з грудня 2011 року відповідач з сім'єю не проживає. Я матеріально утримую та належним чином піклуюся про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Наш син [PERSON] народився в Христинівській ЦРЛ недоношеним, був переведений в Черкаську обласну дитячу лікарню в відділення патології новонароджених, де отримував необхідне реабілітаційне лікування. В зв'язку із захворюванням проходить обстеження в спеціалізованій дитячій лікарні« ОХМАДИТ». Він часто хворіє застудними захворюваннями, потребує санаторно - курортного оздоровлення. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно, але не надає іншої матеріальної допомоги на утримання дитини (додаткових витрат на утримання дитини), не інтересується її життям, не забезпечує її одежею, взуттям, не надає допомоги на лікування. Він не бажає бачитись, спілкуватися та виховувати сина. Моя матір [PERSON] проживає в м. Пицунда ( Абхазія) [ADDRESS] і запрошує мене з дитиною на відпочинок та оздоровлення. Я звернулася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитині за кордон, але він безпідставно відмовився його надавати, не пояснюючи причину. У 2012 році відповідач надавав мені згоду на тимчасову поїздку до Російської Федерації та Абхазії з метою відпочинку сина [PERSON] Під час перебування дитини в Абхазії, я матиму можливість оздоровити сина в морській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку. Вважаю відмову відповідача в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон шкодить інтересам дитини. Згідно ч. З ст. З13 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, як уповноважені ними. Згідно Постанови КМУ від 27.01. 1995 року № 57 « Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», зазначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16- річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноваженим одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16- річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України « батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток». Згідно ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України « батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини». Тому вважає, що відповідач безпідставно не бажає надати дозвіл на виїзд дитині за кордон. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що вона запрошувала відповідача до нотаріуса для оформлення дозволу на виїзд дитини за кордон у 2011 та 2012 році і відповідач надавав даний дозвіл, однак в даний час відповідач відмовляється надати дозвіл для виїзду за кордон. Також пояснила, що вона не має наміру залишитись на постійне проживання з сином в Абхазії, оскільки має у власності в м.Христинівка нерухомість та інше майно, в цьому ж місті мешкає її син [PERSON]. Також за час перебування у свої матері в Абхазії вона буде мати можливість тривалий час оздоровлювати сина, де немає ніяких локальних подій, які могли б загрожувати їх життю. В судове засіданні відповідач позов не визнав та пояснив що на даний час складана політична ситуація у відносинах між Росією та Україною, а тому просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Христинівської РДА позов підтримувала та просила позов задовольнити. Окрім того пояснила, що між сторонами досить тривалий час склалися неприязні відносини а дитина стала заручником даної ситуації. Дослідивши обставини справи, докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступних обставин: Встановлено, що сторони у справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2008 року і по грудень 2011 року. [INFO] в них народився син [PERSON], який проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Починаючи з грудня 2011 року відповідач з сім'єю не проживає. Позивачка матеріально утримую та належним чином піклуюся про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Однак їх син [PERSON] народився в Христинівській ЦРЛ недоношеним, був переведений в Черкаську обласну дитячу лікарню в відділення патології новонароджених, де отримував необхідне реабілітаційне лікування. В зв'язку із захворюванням проходить обстеження в спеціалізованій дитячій лікарні« ОХМАДИТ». Він часто хворіє застудними захворюваннями, потребує санаторно - курортного оздоровлення. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно, але не надає іншої матеріальної допомоги на утримання дитини (додаткових витрат на утримання дитини), не інтересується її життям, не забезпечує її одежею, взуттям, не надає допомоги на лікування. Матір позивачки - [PERSON] проживає в м. Пицунда ( Абхазія) [ADDRESS] та запрошує її з дитиною на відпочинок та оздоровлення. Відповідач у 2011 та 2012 році нотариально оформляв дозволу на виїзд дитини за кордон у 2011 та 2012 році, однак в даний час відповідач відмовляється надати дозвіл для виїзду за кордон. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Крім того, висновком органу опіки та піклування Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області від 05.04.2014 року №186/01-01-25 комісія надано дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON] (а.с.12). Відповідно до пояснень представника, висновку Христинівської райдержадміністрації, як органу опіки та піклування, між сторонами, а саме, позивачкою [PERSON] та відповідача [PERSON], так само як і розгляд справи про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, виник конфлікт. Однак Сімейний Кодекс України про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, є способом захисту в тому числі і дитини, а не способом зведення рахунків між сторонами. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків, або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON], та надання дозволу на виїзд малолітньої дитини сина [PERSON], 15.10.2014 року за кордон без згоди батька. Тимчасове перебування дитини позивачки за кордоном буде виключно в інтересах самої дитини.

Outcome: approved