Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів звернулась [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні в частині розірвання шлюбу повністю підтримала, в частині стягнення аліментів з приводу визначення розміру аліментів поклалась на розсуду суду. Суду пояснила, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2000 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей доньку Ірину, [INFO] та доньку Юлію, [INFO]. На протязі останніх років між ними почали виникати непорозуміння та сварки. Всі намагання зберегти сім'ю позитивних наслідків не принесли. Вона переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча працездатний, на утриманні інших осіб немає. Тому остаточно просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі, якому визначить суд. В судовому засіданні відповідач заявлені позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів не визнав у розмірі, заявленому позивачем. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2000 року. Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про одруження серії І-ГЮ №030404 виданим 25 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 25 лютого 2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 2000 року 02 місяця 25 числа зроблено запис за №121. Прізвища після одруження: чоловіка Христюк, дружини Христюк. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей доньку Ірину, [INFO] та доньку Юлію, [INFO], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні свідоцтвами про народження. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Від надання терміну для примирення представник позивача в судовому засіданні відмовився. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, та те, що протягом останнього часу шлюбні відносини між сторонами погіршувались, що призвело до фактичного їх припинення. На даний час сторони не ведуть спільного господарства та бюджету, не підтримують подружніх стосунків, фактично їх сімя розпалась, а шлюб існує лише формально. Позивач втратила до відповідача почуття любові. Від надання терміну для примирення сторони в судовому засіданні відмовилися, перспектив для збереження сімї не вбачається, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 з 1 травня - 1777 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку не надає позивачу кошти на утримання дітей, не приймає участь у їх утриманні, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Однак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, а також те, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають аліменти в розмірі по 900,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved