Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину звернувся представник РМР у якому просить суд стягнути з відповідача на користь Рівненської міської ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету 9112,87 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину (отримувач коштів: УК у м.Рівному/м Рівне/24060300, Код: 38012714, Банк: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA628999980314050544000017002, Код: 24060300, найменування кодів класифікації доходів бюджету: витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання у якому просив провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] 18 жовтня 2019 року приблизно о 11 год. 05 хв., керуючи автомобілем Volkswagen Golf номерний знак [NUMBER] , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, рухаючись в м.Рівне по вул.Миколи Карнаухова зі сторони вул.Курчатова в напрямку вул.Чорновола в м.Рівне, навпроти будинку №60 по вул.Миколи Карнаухова у м.Рівне, в порушення вимог п.п.18.4., 34.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, при виникненні небезпеки для руху негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа на ліво по ходу руху транспортного засобу, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстренного гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця наїзду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелову великогомілкової та малогомілкової кісток лівої гомілки у верхній третині зі зміщенням; забою, осадження м`яких тканин обличчя, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довго тривалості розладу здоров`я. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку вартості перебування [PERSON] (1968 року народження на стаціонарному лікуванні в травматичному відділенні з 18.10.2019 по 06.11.2019, що складає 19 ліжко-днів, медична карта стаціонарного хворого №19113) від 20 грудня 2019 року №1-9/3613 вбачається, що сума витрат лікарні становить 9112,87 грн., в тому числі: витрати на засоби медичного призначення - 1462,29 грн.; витрати на оплату праці з нарахуванням - 6589,37 грн.; витрати на харчування - 195,55 грн.; інші витрати (комунальні, господарські і т.п.) - 865,66 грн. Ухвалою Рівненського міського суду по справі №569/23693/19 від 22 січня 2020 року у кримінальному проваджені №12019180010006323 від 18 жовтня 2019 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою; кримінальне провадження №12019180010006323 від 18 жовтня 2019 року відносно [PERSON] , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. КНП «Центральна міська лікарня» РМР, у якій проводилось лікування [PERSON] потерпілої від дій відповідача перебуває у комунальній власності міста та фінансується з місцевого бюджету, тому кошти повинні бути стягнені на користь виконавчого комітету РМР. Витрати здійснені вищевказаною медичною установою на лікування потерпілого від злочину та непогашення зазначених витрат, призводять до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Водночас, дотримання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплений у ст.68 Конституції України є обов`язковою умовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу - побудови демократичної, соціальної правової держави. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, визнаними відповідачем, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду представник позивача звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved