Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Первинний позов [PERSON] мотивований тим, що згідно виконавчого листа Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2003 року №2-826 відділом Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції проводиться стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Так, відповідач сплачує аліменти із затримкою і їх розмір на місяць становить орієнтовно 400,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком відділу ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про розмір сплачених аліментів за період з березня 2015 року по серпень 2015 року від 24.09.2015 року за №10101. Однак фактичний розмір додаткових витрат на утримання дочки є значно більшим. Дочка має талант до малювання, вона неодноразово займала призові місця в різних конкурсах художньої творчості, які проводились як у загальноосвітній школі, так і в місті Вінниця. З 01 вересня 2012 року вона була зарахована до 1-Д класу (група самоокупності) Вінницької дитячої художньої школи Вінницької міської ради, а з 01 вересня 2013 року переведена на госпрозрахункову форму оплати вартості навчання. Місячний розмір вартості навчання встановлений у сумі 150,00 грн. на місяць, що підтверджується довідкою №105 від 27.11.2015 року. Розрахунок вартості навчання в художній школі за 2015-2016 навчальні роки розраховується наступним чином: 150,00 грн. х 9 календарних місяців навчання = 1350,00 грн. Фактично позивачем було сплачено вартість навчання в художній школі за 09 міс. 2015 року, 10 міс. 2015 року, 11 міс. 2015 року, а навчання буде здійснюватись до 05 місяця 2016 року включно. Отже, загальна сума додаткових витрат, що викликані особливими обставинами і здібностями дитини становить 1350,00 грн., з них 450,00 грн. фактично вже понесені позивачем, а 900,00 грн. мають відшкодовуватись Відповідачем наперед. Сплата відповідачем аліментів, розмір яких є сумою, що не відповідає фактичним додатковим витратам на утримання дочки та розвиток її здібностей. Відповідач здоровий та працездатний громадянин, що займається власною підприємницькою діяльністю, інших дітей не має, а тому позивач вважає, що сплата ним додаткових витрат на утримання дочки є посильним і не погіршить його матеріального становища. Наведене змусило [PERSON] звернутись до суду з даним позовом. Зустрічний позов [PERSON] мотивував тим, що він не заперечує проти своєї участі у додаткових витратах матері на дитину, але ці додаткові витрати на думку відповідача повинні йти на користь дитині, а не на шкоду її здоров'ю. Вимога позивача про відшкодування 100% витрат [PERSON] додаткових витрат на утримання дитини є грубим порушенням ст.185 СК України. [PERSON] має право вимагати відшкодування їй лише 50% від суми понесених нею витрат, навіть якщо Відповідач, категорично проти такого відшкодування. А тому [PERSON] просить суд відмовити [PERSON] у відшкодуванні їй 100% понесених нею витрат на оплату навчання дитини в художній школі, бо це навчання не є обов'язковим і пря\-мо протирічить вимогам фахових лікарів-офтальмологів, тобто може привести до подальшого погіршення зору дитини, через значні додаткові навантаження на очі та стягнути з [PERSON] на його користь половину від вартості придбаної для дитини у 2015 році електронної книжки «Роскеt Воок 622» вартістю 1400 грн. та половину від вартості зовнішнього накопичувача до планшетного комп'ютера ціною 735 грн., елементу живлення для наручного годинника за 110 грн. та взуття за 210 грн. Загальна сума позову до відшкодування відповідно складає1227,5 грн. В судовому засіданні позивач - відповідач [PERSON] підтримала позовні вимоги за первісним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в сумі 1350 гривень. Зустрічний позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідач - позивач [PERSON] в судовому засіданні первинний позов не визнав та заперечував проти його задоволення, зустрічну позовну заяву підтримав та просив суд її задоволити, дав пояснення аналогічні викладеним в ній. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та з 2003 року їх шлюб розірвано. Як вбачається з свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно виконавчого листа Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2003 року №2-826 відділом Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції проводяться стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. Згідно довідки Вінницької дитячої художньої школи № 105 від 27.11.2015 року [PERSON] навчається у 4-А класі Вінницької дитячої художньої школи з оплатою за навчання у розмірі 150 гривень на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, згідно ч. 2 ст. 185 СК України. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Позивачем було надано суду докази, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинюють додаткові витрати на дитину, а саме навчання дитини у художній школі та свідчать про необхідність додаткових витрат на її навчання. В судовому засіданні позивач пояснила, що нею вже понесено витрат, пов'язаних із навчанням в художній школі в розмірі 450 гривень, а решта суми в розмірі 900,00 гривень - це витрати, які необхідно понести. Навчання триває 9 місяців 2016 року, вартість навчання за 1 місяць 150 гривень. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд зважає на те, що відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору суд вважає те, що сім'я [PERSON] має статус багатодітної родини та перебуває на обліку в управлінні праці і соціального захисту населення Вінницької РДА, як малозабезпечена сім'я, що підтверджується довідкою від 383 від 11.02.2016 року, а відповідач є працездатною особою, яка немає інших дітей і з врахуванням даних істотних обставин вважає за необхідне стягнути з відповідача по первісному позову 900 гривень витрат на навчання, з врахуванням того, що з необхідних 1350 гривень позивач по первісному позову вже сплатила 450 гривень, про що зазначила в позовній заяві. Що стосується вимог по зустрічному позову, то суд вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки додаткові витрати понесені відповідачем - позивачем [PERSON] на утримання дитини не є витратами викликаними особливими обставинами в розумінні ч. 1 ст. 185 СК України, а тому не підлягають до відшкодування. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися, зокрема, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Декларація прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вище вказаною Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Судом прийнято до уваги, що у випадку стягнення додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На що також звернув увагу Верховний Суд України в п. 18 Постанови Пленуму № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Поскільки позов задоволено частково, враховуючи положення ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 363,60 гривень Враховуючи наведене,

Outcome: partial