Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

В провадження Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання зобов`язання припиненим та кредитного договору таким, що втратив чинність. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.08.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №99-0131007/ФКВ-08, відповідно до якого відповідач надав, а позивач отримав кредит у розмірі 28028,03 доларів США, строком на 84 місяці, зі сплатою 12,1% за користування кредитом. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого Укрпромбанк передав право вимоги за зобов`язанням позивача ТОВ «Дельта Банк». Позивач зазначає, що в зв`язку із його тривалим відрядженням за межами території України, [PERSON] було пропущено останні три платежі за кредитом, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 58755,58 грн., яка складалась із тіла кредиту - 37919,39 грн., заборгованості по відсотках - 3774,09 грн., комісії в сумі 5422,72 грн., пені в сумі 10992,86 грн., 3% річних за тілом кредиту в сумі 97,82 грн. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 12.05.2016 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» 58755,58 грн. Вказана заборгованість позивачем була повністю сплачена, що підтверджується квитанцією про сплату та постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.01.2018 року ВП №54667282. Позивач неодноразово звертався до банку з проханням надати довідку про погашення боргу, проте йому було відмовлено, оскільки нібито у позивача перед банком ще є непогашена заборгованість. За таких обставин, позивач звернувся із вказаними позовними вимогами та просить суд захистити свої порушені права. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2019 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання зобов`язання припиненим та кредитного договору таким, що втратив чинність передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 року, вищевказану цивільну справу передано судді Печерського районного суду м. Києва Новаку Р.В. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження та учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 13.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийняте рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В., строком на 2 роки з 05.10.2015р. до 04.10.2017 року включно. Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 08.10.2015 року в газеті «Голос Україна» № 187 (6191). Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20.02.2017 року № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» на два роки до 04.10.2019 року. _ідповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора АТ «ДЕЛЬТА БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністраціїта ліквідації департаменту управління активам Кадирова В.В. на два роки до 04.10.2019 року. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.08.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №99-0131007/ФКВ-08, відповідно до якого відповідач надав, а позивач отримав кредит у розмірі 28028,03 доларів США, строком на 84 місяці, зі сплатою 12,1% за користування кредитом. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним Банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого Укрпромбанк передав право вимоги за зобов`язанням позивача ТОВ «Дельта Банк». Позивач зазначає, що в зв`язку із його тривалим відрядженням за межами території України, [PERSON] було пропущено останні три платежі за кредитом, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 58755,58 грн., яка складалась із тіла кредиту - 37919,39 грн., заборгованості по відсотках - 3774,09 грн., комісії в сумі 5422,72 грн., пені в сумі 10992,86 грн., 3% річних за тілом кредиту в сумі 97,82 грн. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 12.05.2016 року з [PERSON] було стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» 58755,58 грн. Як вбачається з копії квитанції позивача від 27.12.2017 року, дружина [PERSON] - [PERSON] , сплатила заборгованість за кредитним договором в сумі 66849,24 грн. на рахунок отримувача Відділу виконавчої служби Ренійського РУЮ. 15.01.2018 року в.о. начальником відділу Ренійського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Ботікою Р.В. винесено постанови про закінчення виконавчого провадження № 54667169, №54667074, № 54668282, в рамках яких розглядалося питання про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» у сумі 58755,85 грн., судових витрат у сумі 1378,00 грн., в зв`язку із сплатою боржником боргу в повному обсязі. На підставі вищезазначених постанов, виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 510/189/16-ц від 15.01.2018 року, виданого Ренійським районним судом Одеської області про стягнення боргу з [PERSON] , - закінчити. Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення. [PERSON] звернулася із заявою до ПАТ «Дельта Банк», в якому просив надати довідку щодо сплати ним суми кредиту, процентів, пені згідно рішення суду від 12.05.2016 року Ренійського районного суду Одеської області в розмірі 58755,58 грн. та судових витрат у розмірі 1378,00 грн. Проте, станом на день звернення позивача до суду, відповіді банком не надано. За таких обставин, позивач звернувся до суду, зазначивши, що в порушення вимог чинного законодавства, відповідач не вчинив дій щодо припинення зобов`язання за договором №99-0131007/ФКВ-08 від 07.08.2008 року, що є неправомірним і порушує право позивача. Натомість, представник відповідача у своємі відзиві зазначив, що у позивача ще наявна заборгованість за кредитним договором та не сплачена в повному обсязі. За таких обставин вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст.ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов`язків сторін, їх обсяг, припинення, зміна або виникнення прав і обов`язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором. Встановлюючи наявність, відсутність або припинення правовідносин між сторонами цивільного спору, визначаючись із видом цих правовідносин і з обсягом прав та обов`язків сторін у цих правовідносинах, установлюючи фактичні обставини справи щодо правовідносин сторін спору, суди повинні виходити з положень норми матеріального права, яка регулює зазначені правовідносини, та, вирішуючи спір, повинні встановити всі фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та які зазначені у нормі матеріального права, яка регулює ці правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, постановами державного виконавця від 15.01.2018 року закінчено виконавчі провадження № 54667169, №54667074, № 54668282, в рамках яких розглядалося питання про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» у сумі 58755,85 грн., судових витрат у сумі 1378,00 грн., в зв`язку із сплатою боржником боргу в повному обсязі та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового характеру. Твердження представника відповідача про те, що у позивача наявна заборгованість перед банком не може бути прийнята судом до уваги, оскільки до суду не надано довідки про наявну заборгованість, а відзив на позовну заяву містить виключно пояснення щодо добровільного укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін по суті позову,

Outcome: approved