Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

В позові зазначено, що з 2009 року відповідачка [PERSON] , перебувала у шлюбі з братом позивача, [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . [INFO], батько дитини, [PERSON] - помер. Дитина залишилася проживати зі своєю матір`ю. Відповідачка [PERSON] , після того, яка почала проживати зі своїм співмешканцем [PERSON] , розпочала зловживати спиртними напоями. В результаті того, що вона дуже часто перебувала в стані алкогольного сп`яніння, взагалі припинила цікавиться життям свого сина та турбуватися про його фізичний і духовний розвиток, не цікавилася здоров`ям, не виявляла інтересу до його внутрішнього світу, не відвідувала школу. Дитина все частіше почала залишатися у своєї бабусі (матері позивача - [PERSON] ). Відповідачка не купувала йому одяг, якщо дитина йшла в школу від матері, то він мав неохайний, брудний одяг, дуже часто у дитини було рване взуття. Позивач зі своєю дружиною та матір`ю - бабусею дитини, завжди купували йому одяг, взяття, необхідні підручники, зошити та канцелярію до школи. Вдома, де мешкає відповідачка зі своїм співмешканцем, палять прямо в квартирі, від цього від дитини пахло тютюном, а в квартирі стояла завіса диму, яка дуже шкодила здоров`ю дитини. У відповідачки вдома створюється нездорова атмосфера, в результаті спільного вживання алкоголю, вона зі своїм співмешканцем вчиняють сварки та бійки, відповідачка неодноразово була заявником до поліції, з приводу домашнього насилля. В січні 2019 року, [PERSON] прийшов до бабусі, хворий, з високою температурою та пояснив, що він вже декілька ночей спить на підлозі, бо мама після новорічних свят, ще жодного дня не була тверезою, вдома постійно якісь чужі люди, постійні сварки, бійки, мати почала фізично карати сина. На телефонні розмови відповідачка не реагувала, при особистих візитах не відкривала двері, позивач звертався до неї з проханням подумати не лише про себе, а й про свою дитину, але всі його намагання виявилися марними. Після одужання, [PERSON] навідріз та категорично відмовився повертатися жити до матері. Оскільки рідна бабуся [PERSON] , вже в досить поважному віці і їй важко доглядати маленьку дитину, позивач з дружиною вирішили, що [PERSON] буде проживати з ними, і він був дуже радий цьому. Тому, повідомивши всі необхідні органи, позивач перевів дитину з КЗ «Дніпрорудненської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів «Світоч» Василівської районної ради Запорізької області, до КЗ «Степногірської ЗОШ І-ІІ ступенів» Василівської районної ради Запорізької області. Після цього, дитина почала на постійній основі проживати разом з сім`єю позивача: дружиною [PERSON] та сином - [PERSON] в трьохкімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві власності дружині позивача - [PERSON] Позивач зареєстрований в даній квартирі. Діти між собою дуже ладять, між членами родини зав`язалися близькі родинні зв`язки, вони відносяться до [PERSON] , як до свого власного, рідного сина. За весь цей період відповідач не телефонує синові, не знає навіть як він влаштувався в школі, не знає про його успіхи в новому класі. Таке відношення негативно позначається на самоствердженні дитини як молодої особистості та спричиняє йому душевні переживання. Позивач наголошує, що відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків взагалі, він неодноразово пропонував їй спілкуватися з сином, купувати йому одяг і харчі, брати іншу участь у його вихованні та утриманні. Відповідачка цього не робила, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться розвитком і станом здоров`я сина, не дбає про його інтереси, не зустрічається з ним. Відповідачка жодного разу не відвідала шкільний заклад в якому навчається дитина. Позивач забезпечує дитині достатній рівень життя, для забезпечення фізичного, інтелектуального, морального та соціального розвитку. Для цього купує одяг, взуття, інші речі необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує його продуктами харчування, він з дружиною водить дітей до розважальних закладів, разом з ними читає, займається творчістю. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться процесом навчанням дитини, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складову виховання. Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Василівської державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Відділу опіки та піклування Виконавчого комітету Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Відділу опіки та піклування Виконавчого комітету Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п.15,16, 18 постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, при розгляді справ за позовами про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України, особа, яка подала такий позов, повинна довести, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу мати повинна довести, що вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в справі [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини, в якому в графі «мати» вказано - [PERSON] , а в графі «батько» - [PERSON] (а.с.15). [INFO] помер батько дитини, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.17). Згідно висновку Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав №01-12/481 від 25 вересня 2019 року, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.67-68). Згідно характеристики учня 3Б класу КЗ «Степногірська ЗОШ І-ІІІ ступенів» ВРР ЗО на [PERSON] , дитина характеризується задовільно. Мати дитини [PERSON] не заходила до школи і не дзвонила, не проявляє зацікавленість успіхами дитини (а.с.23). Відповідно до ч.8 та ч.9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої із заявою Верховною Радою України Законом № 69-У від 03.08.2006 передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи він має достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності. Стаття 18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-Х11 від 27.02.1991, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Частиною 2 ст.27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 151 СК України, стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» надає батькам переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і одночасно зобов`язує повністю бути відповідальним за виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Стаття 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав судом, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою цієї ж статті визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на встановлення судом ухилення відповідача [PERSON] від обов`язку утримання та виховання дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо її дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу у справі про його право, відповідно до ст.ст.168, 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. на користь позивача.

Outcome: approved