Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна нотаріальна контора про визнання права власності на майно. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок № 132 з надвірними будівлями і спорудами по вул.Шевченка в с.Козівка Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 20.02.2016року, крім того, їй як члену колгоспного двору належить 1/2 частина вказаного будинковолодіння, проте будинковолодіння у встановленому законом порядку не зареєстроване в державному реєстрі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті матері вона успадкувала спірне нерухоме майно, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Позивач в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у відсутності їх представника, відносно задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подано заяву про розгляд справи без присутності їх представника. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 20.02.2016 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №199662, виданим Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Після її смерті відкривалася спадщина на спадкове майно. Померла [PERSON] за життя склала в користь позивачки [PERSON] заповіт, посвідчений 24.02.2010року секретарем Козівської сільської ради Тернопільського району, що зареєстрований в реєстрі за №18, відповідно до якого заповіла дочці все належне їй майно. Згідно інформаційної довідки №614 від 20.09.2016 року станом на 19.09.2016 р. по обліку бюро будинковолодіння № 132 по вул. Шевченка в с.Козівка рахується по 1/2 частині за [PERSON] та [PERSON]. Державна реєстрація права власності житлового будинку №132 по вул.Шевченка в с.Козівка в бюро не проведена. На даний житловий будинок Тернопільським районним госпрозрахунковим БТІ 19.09.2016 року виданий технічний паспорт. Згідно довідки №94 від 14.09.2016року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, станом на 01.07.1990року членами колгоспного двору в с.Козівка по вул.Шевченка,132, Тернопільського району Тернопільської області були голова двору [PERSON] та її дочка [PERSON]. Згідно довідки №91 від 08.09.2016року, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], та шість місяців після її смерті в будинку по вул.Шевченка,132 в с.Козівка Тернопільського району Тернопільської області з нею були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] та онука [PERSON] Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин, майно колгоспного двору належить членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що станом на 15.04.1991 року [PERSON] та [PERSON] були членами колгоспного двору, тому суд приходить до висновку, що вони були власниками по 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с.Козівка по вул.Шевченка,132, Тернопільського району Тернопільської області. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, що померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 21.10.2016 року державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері [PERSON], померлої 20.02.2016року, у звязку із тим, що державна реєстрація житлового будинку не проведена. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на житловий будинок № 132 з надвірними будівлями і спорудами по вул.Шевченка в с.Козівка Тернопільського району Тернопільської області.

Outcome: approved