Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, але він продовжує навчання на факультеті економіки, менеджменту та права Вінницького торговельно-економічного інституту Київського національного торговельно-економічного університету на денній платній формі навчання. Стипендію син не отримує. Відповідач ухиляється від утримання сина, який продовжує навчання, матеріальної допомоги добровільно не надає. Вона утримує сина, він проживає разом із нею. Відповідач працює, отримує регулярно заробітну плату, здатний платити аліменти. Тому просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення ним 23-х років за умови навчання. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити. Доповнила, що відповідач працює неофіційно, займається ремонтними роботами, має регулярний дохід. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю. Вказав, що інших утриманців окрім сина немає. Згідно поданого відзиву зазначив, що позивач та син [PERSON] його не повідомляли, що син навчається та є студентом і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Також, повідомив, що не може надавати матеріальну допомогу, так як він на даний час не працює, з 21.06.2020 та йому припинено надання допомоги по безробіттю. В період карантину він не може знайти собі роботу. Ще йому кошти потрібні на винаймання житла, так як не має можливості його придбати. Стан його здоров`я за останній час погіршився. Зазначив, що син на даний час навчається дистанційно, а тому не потребує витрат на житло. Крім того, навчаючись дистанційно він міг би у вільний час від навчання працювати. Позивач також не надала копію договору про навчання та не підтвердила витрати на це навчання. 01.12.2020 позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач офіційно не працює, однак він робить ремонти у квартирах, обшиває балкони. Син, хоча і навчається дистанційно, однак потребує матеріальної допомоги від батьків: на харчування, одяг, засоби гігієни, засоби необхідні для навчання. Також зазначила, що за відповідачем рахується борг по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 13151,50 грн.. Тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке. Суд встановив що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Батьками записано [PERSON] та [PERSON] .. З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно довідки, виданої Вінницьким торговельно-економічним інститутом Київського національного торговельно-економічного інституту №625 від 16.09.2020, вбачається, що [PERSON] є студентом другого курсу денної форми навчання, який навчається за умовами договору про навчання на факультеті економіки, менеджменту та права. Стипендію не отримує. Період навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як він не працює, а продовжує навчання на денній формі навчання, своїх власних доходів не має, знаходиться на утриманні матері. З копії розрахунку №7833 від 02.10.2020 наданого Ладижинським МВ ДВС ЦЗМУМЮ вбачається, що станом на 02.10.2020 [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 13151,50 грн.. З наданої [PERSON] копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що 21.06.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ч.10 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право [PERSON] , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред?явлений позивачем позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, хоча є працездатною особою. Відтак, суд вважає, що [PERSON] , як батько [PERSON] не позбавлений можливості матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто може надавати допомогу на його утримання. Посилання відповідача на те, що до він не має доходу, йому припинена виплата допомоги по безробіттю, жодним чином не підтверджує відсутність обов?язку відповідача утримувати повнолітню дитину. При цьому суд вважає недоведеним твердження відповідача, що його стан здоров?я настільки незадовільний, що перешкоджає йому працювати та отримувати дохід. Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення аліментів з посиланням на те, що повнолітній син може працювати, відтак має можливість частково забезпечувати себе. Оскільки сам факт навчання [PERSON] на денній формі навчання за договором свідчить про необхідність витрат, які несе позивач на проїзд сина до місця навчання, проїзд у громадському транспорті, харчування, купування одягу, взуття, підручників, зошитів, канцелярських товарів. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем не доведено наявність та розміру витрат на оплату навчання. Так, позивачем до позовної заяви додано довідку про навчання [PERSON] , згідно якої зазначено, що він навчається за умовами договору про навчання на денній формі навчання, стипендію не отримує. Однак доказів витрат на оплату за навчання позивачем не доведено. Крім того, позивачем не доведено те, що відповідач регулярно отримує дохід від ремонтних робіт. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з батька, суд враховує: наявні відомості про стан здоров?я та матеріальне становище дитини сторін - [PERSON] , який навчається, тому не працює, не має власних доходів; стан здоров?я та матеріальне становище відповідача. Враховуючи вказані обставини, а також беручи до уваги, що [PERSON] навчається за умовами договору у вищому навчальному закладі, його віддаленість від основного місця проживання [PERSON] , що зумовлює необхідність витрат на проїзд з м. Ладижин до м. Вінниці, необхідність оплати харчування, придбання одягу, взуття, канцелярських товарів, та інших необхідних життєвих витрат, суд вважає що аліменти, які слід стягнути з відповідача на повнолітнього сина на час навчання, необхідно визначити в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно - до закінчення навчання, чи до досягнення сином двадцяти трьох років. Зазначений розмір не утруднить матеріальне становище відповідача, та за вказаних обставин справи, зважаючи на доведені сторонами обставини справи, такий розмір аліментів є таким, що враховує інтереси і можливості як відповідача так і його повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а також те, що утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов`язком батьків. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. підлягає стягненню із відповідача в дохід держави. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1250 грн витрат пов`язаних з правничою допомогою, відповідно до задоволеної частини позовних вимог. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: partial