Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

В позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 12 липня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконував зобов`язання по договору, внаслідок чого станом на 15.07.2019 р. виникла заборгованістьв сумі 58 323,04 грн., що складається з наступного: 20 010,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14 707,97 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 20 051,56 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 300,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 - штраф (фіксована частина), 2753,48 грн. - штраф (процентна складова),яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Василівського районного суду від 21 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача Савіхіна А.М. не з`явилася, до позовної заяви надала клопотання про розгляд справи за відсутністю представника позивача, просила задовольнити позовні вимоги та вирішити позов на підставі долучених до позову доказів, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 16 вересня 2019 року, 09 жовтня 2019 року не з`явився, за даними, наданими Верхньокриничанською сільською радою Василівського району Запорізької області[PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи містяться поштові повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В ч.2 ст.509 ЦК України зазначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст.626 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. 12 липня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, був укладений договір про надання банківських послуг б/н (а.с.10). [PERSON] в анкеті-заяві виявив бажання щодо оформлення йому платіжної карти Кредитка «Універсальна», в якій вказав свої персональні дані, та йому за рішенням позивача встановлений кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі у розмірі 2,5% на місяць, з 01.09.2014 року - 2,9% на місяць (34,80% на рік), з 01.04.2015 року - 3,6% (43,20% на рік). При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При оформленні кредитної картки позичальник [PERSON] був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами обслуговування кредитних карт, та підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами і Правилами користування складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві про видачу кредиту (а.с.10 зворот). Підписання заяви та виконання умов договору щодо погашення кредиту свідчить, що між сторонами виникли та існували тривалий час кредитні відносини, які виконувалися обома сторонами. Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.12-26), позивач зобов`язався надати відповідачу кредит та за своїм рішенням встановити розмір кредитного ліміту, який був встановлений у відповідності до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, а відповідач зобов`язався на підставі п.2.1.1.5.5 погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором, слідкувати за витратами грошових коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту (п.2.1.1.5.7), а у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п.2.1.1.5.6.). П . 1.1.3.2.4 передбачена можливість зміни банком Тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п.1.1.3.1.9 договору; у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п.1.1.2.1.5). Згідно п.1.1.5.2 договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє від виконання його зобов`язань за даним договором. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (пп.2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6). у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 договору клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. На порушення умов договору відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконував, передбачені умовами договору платежі для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, своєчасно не вносив. Доказів належного виконання кредитного договору відповідачем [PERSON] не надано. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за Кредитним договором б/н від 12 липня 2013 року, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором підлягають задоволенню частково на суму 54 469,56 грн., що складається з наступного: 20 010,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14 707,97 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 20 051,56 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 15.07.2019 року, доданим до позовної заяви (а.с.6-8). Одночасно з цим, позов у частині стягнення нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 300,00 грн., штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 2753,48 грн. штраф (процентна складова), задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21.10.2015 року (справа №6-2003цс15). Одночасне застосування пені за прострочення зобов`язання і за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. також по суті є відповідальністю за одне й те саме порушення, тому стягненню підлягає лише сума пені за прострочене зобов`язання в сумі 20 051,56 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1794,21 грн.

Outcome: partial