Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться цивільна справа № 569/15182/20 за позовом [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС», треті особи на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому стало відомо про відкриття приватним виконавцем Юхименко Ольгою Леонідівною виконавчого провадження ВП № 59825932 з приводу виконання виконавчого напису № 3263, виданого 02.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансової компанії «СІТІ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 150 500, 00 гривень. 18.05.2018 року на його адресу надійшло повідомлення від «Фінансової компанії «СІТІ ФІНАНС» про відступлення права вимоги. В даному листі зазначається, що борг, який виник за кредитною лінією № 016-Р/000452 від 03.10.2007 року, був проданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансовій компанії «СІТІ ФІНАНС». В повідомленні зазначається, що розмір боргу становить 1 056 416, 66 гривень. При цьому, не надано обґрунтування суми розрахунку, не вказано період, за який відбулося нарахування. 13.09.2019 року на його адресу надійшов лист від приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни, який містив супровідний лист № б/н від 16.08.2019 року з додатком постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 59825932 від 16.08.2019 року та супровідний лист № б/н від 16.08.2019 з додатком постанови про стягнення з боржника основної винагороди у виконавчому провадженні ВП № 59825932 від 16.08.2019 року. Виконавчий напис мотивований тим, що він є боржником за кредитним договором № 016-Р/000452 від 03.10 2007 року, укладеним з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.02.2018 року по 23.07.2019 рік.Сума заборгованості складає 150 000, 00 гривень. Вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства та порушенням його прав, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву не надіслав. Треті особи на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, що перебувають в матеріалах цивільної справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 01.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанаси та Кредит» укладено договір про відкриття карткового рахунка і використання платіжної карти № 016-Р/000452. За умовами відповідного договору позивачу [PERSON] було видано карту ЕС/МС Gold за номером - [NUMBER] . Пунктом 3.4. цього договору передбачено, що картка видається строком на 2 роки і строк її дії припиняється після закінчення місяця і року, зазначеного на картці. У пункті 3.5. вказано, що перевипуск картки на новий строк здійснюється за письмовою заявою клієнта, наданої у банк впродовж 45 днів. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] не звертався до банку з метою перевипуску карти, таким чином,фактично було припинено дію договору між сторонами 01.10.2009 року. 05.10.2007 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанаси та Кредит» укладено договір про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту № 016-KV/000452. Пунктом 2.1. даного договору передбачено, що банк відкриває картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, зроблені з використанням карти MasterCardGold № [NUMBER] , на умовах забезпеченості, повернення, терміновості і платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 5000,00 євро, зі сплатою відсотків за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 14 % річних. Позичальник зобов`язується цілком повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в термін до 31 жовтня 2009 року і сплатити відсотки за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку й у терміни, встановлені даним договором. Пункт 8.5 передбачає, що договір може бути продовжений по взаємній згоді сторін, для цього сторони підписують відповідну додаткову угоду до даного договору. Суд враховує, що між позивачем та банком не було укладено додаткової угоди, тому даний договір припинився 31 жовтня 2009 року. З дослідженого в судовому засіданні виконавчого напису вбачається, що [PERSON] є боржником за кредитним договором № 016-Р/000452 від 03.10 2007 року, укладеним з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.02.2018 року по 23.07.2019 рік. Сума заборгованості складає 150 000, 00 гривень. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» свідчить, що документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі вчинених нотаріусами виконавчих написів є: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Судом встановлено, що термін дії договорів (№ 016-Р/000452 від 01.10.2007 року та № 016-KV/000452 від 05.10.2007 року ), укладених між позивачем [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», закінчився у 2009 року. Відповідно до пункту 3.4. договору про відкриття карткового рахунка № 016-Р/000452 від 01.10.2007 передбачається, що картка видається строком на 2 роки і строк її дії припиняється після закінчення місяця і року, зазначеного на картці. У пункті 3.4. вказано, що перевипуск картки на новий строк здійснюється за письмовою за заявою клієнта, наданої у банк впродовж 45 днів. Позивач [PERSON] не звертався до банку з метою перевипуску карти, таким чином фактично було припинено дію договору між сторонами від 01.10.2009 року. Відповідно до п. 2.1. договору № 016-KV/000452 від 05.10.2007 року позичальник зобов`язується цілком повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в термін до 31 жовтня 2009 року і сплатити відсотки за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку й у терміни, встановлені даним договором. Таким чином, договір було укладено на 2 роки. Пункт 8.5 передбачає, що договір може бути продовжений по взаємній згоді сторін, для цього сторони підписують відповідну додаткову угоду до даного договору. Договір не було продовжено між сторонами, додаткова угода не укладалася. Статтею 88 ЗаконуУкраїни «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, вчинення приватним нотаріусом Колейчиком В.В. виконавчого напису відбулося після спливу трьох років в порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не мав підстав вчиняти виконавчий напис у зв`язку із закінченням строку, протягом якого може бути вчинений виконавчий напис. Виконавчий напис виданий на основі кредитного договору № 016-Р/000452 від 03.10.2007 року. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не укладалося вищевказаного договору. З матеріалів справи вбачається, що номер та дату договору про відкриття кредитної лінії № 016-KV/000452 від 05.10.2007 року було змінено. Тобто, приватний нотаріус Колейчик В.В. не перевірив обставини справи належним чином, не врахував допушені помилки в номері кредитного договору, що ставить під сумнів безспірність такої заборгованості. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідно дост. 89 Закону України «Про нотаріат»у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат»виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Так, перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд зазначає, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, в яку постановою КМУ №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Одночасно з цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, тому стягнення заборгованості не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 02 серпня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса), стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до договору № 016-KV/000452 від 05.10.2007 року, який до того ж був виправлений або стягувачем, або безпосередньо приватним нотаріусом. Суд, враховуючи, що Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, приватним нотаріусом Колейчиком В.В. не було здійснено перевірки суми стягнення. Відповідно до виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 16.02.2018 року по 23.07.2019 рік. Сума заборгованості складає 150 000, 00 гривень (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), що перевищує навіть суму позики, отриманої позивачем відповідно до договору про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту № 016-KV/000452 від 05.10.2007 року. Сума розміру ліміту овердрафту, отримана позивачем [PERSON] , становила 5000, 00 євро (п`ять тисяч євро) 00 центів.Приватний нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. З наведеного слідує, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, тобто станом на 02 серпня 2019 року у позивача [PERSON] перед ТОВ «ФК «Сіті фінанс» не існувала безспірна заборгованість, як і докази на підтвердження того, що така заборгованість взагалі мала місце, її розмір, чи відповідала вона сумам, які вказано у спірному виконавчому Зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості щодо безспірності заборгованості відсутні, доказів протилежного суду не надано та судом не здобуто, то суд вважає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» , Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та поза межами трьохрічного строку, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса потрібно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved