Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа ПП «Тоджима» в якому позивачка, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить суд змінити розміри часток права власності на нерухоме майно, що знаходиться у спільній власності сторін, визнавши за нею право власності на 76/100 частин домоволодіння № 13а по вул. Армійська м. Дніпро та за відповідачем право власності на 24/100 часток цього домоволодіння. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що спірне домоволодіння належить сторонам в рівних частках на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2005 р. В період з 2005 по 2011 рік позивачка виконала поліпшення домоволодіння, здійснила істотні добудови і прибудови на загальну суму 566\~356,88 гривень, а отже її частка у праві власності на вказане домоволодіння згідно висновку експерта збільшилась до 76/100 частин домоволодіння. Всі ці добудови і прибудови виконанні зі згоди відповідача, який участі в їх виконанні ані матеріальної ані фізичної не приймав, а тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказану вище частину домоволодіння на підставі ч. 3 ст. 357 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що саме позивачкою було здійснено поліпшення в будинку за її рахунок. При цьому зазначено, що жити в умовах, які були до здійснення поліпшень було не можливо, з відповідачем вони разом не проживали, єдиною допомогою від нього були аліменти на утримання дітей. Задля поліпшення умов проживання, позивачка вирішила перебудувати будинок, облаштувати його. Відповідач проти цього не заперечував, але фінансово не допомагав. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що спірне домоволодіння вона придбала разом з відповідачем під час перебування в зареєстрованому шлюбі і в період з 2001 по 2002 р. вони разом добудували другий поверх будинку, зробивши там дві кімнати та санвузол. В 2002 році сторони розлучились і відповідач виїхав з будинку на інше місце проживання. Позивачка була приватним підприємцем і в 2002 р. декларувала дохід в 461 000 грн, в 2003 490 000 грн. в 2004 386 000 грн. З 2005 року позивачка своїми силами та за свій кошт, з мовчазної згоди відповідача, зробила утеплення будинку, перепланування внутрішніх приміщень, заміну санвузлу, облаштування сходів на другий поверх, заміна покриття даху, зробила навий паркан, прибрала старий сарай, виклала двір плиткою, та з балкону на другому поверсі шляхом зведення стін та утеплення зробила спальну кімнату за рахунок чого збільшилась житлова площа. Представник Відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач дійсно про проведенні поліпшення знав, проти них не заперечував, але гроші на їх проведення не давав, оскільки в цьому будинку не проживав. Відповідач, будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка підтвердив показання позивачки, пояснивши, що всі поліпшення вона робила за свій кошт, проти чого відповідач не заперечував. Представники третьої особи, ПП «Тоджима» проти задоволення позовних вимог заперечували, пояснюючи це тим, що у відповідача є фінансові зобовязання перед підприємством, які можуть бути виконані шляхом продажу частини будинку відповідача. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність їх задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що спірне домоволодіння належить сторонам на праві спільної часткової власності у рівних частках\~по 1/2 частині кожному, що підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2005 р. у цивільній справі № 2-139/05. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого та виданого КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 04 березня 2008 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Армійська, 13а складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок А-2; сарай - Г; житлова прибудова переобладнана з відкр. веранди а5-1; прибудова а6-1; огороджуючи споруди, замощення - № 1-7, І-ІІ. Між Позивачем та ТОВ\~«Мактуб» 02.06.2005 р.\~був укладений договір підряду № 2\\07-05, на підставі якого у період 2005-2006 р. у спірному домоволодінні було виконано будівельні та оздоблювальні роботи на суму 566 356,88\~\~грн., що підтверджується відповідними письмовими доказами. Також встановлено, що позивачем у спірному домоволодінні було самовільно здійснено перепланування будинку та зведено самовільно об'єкти нерухомості: сарай літ. Г; прибудову літ. аб-1; житлову прибудову, переобладнану з відкритої веранди, літ. а5-1, житловою площею 18,4 кв.м. Відповідно до висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи №2562/2563/2564-15 від 26.05.2016 року частка [PERSON] в праві власності на домоволодіння № 13-а по вул. Армійській в м. Дніпропетровську через проведення низки поліпшень, а саме створені нової кімнати шляхом переобладнання балкону в житлову кімнату, оздоблення житлового будинку та інженерних комунікацій (кровля та дах, підлога, перегородки, вікна, сходи, інженерні мережі, побудові паркану, укладання мостіння тощо, будівельні роботи сараю) збільшилася. При цьому, ідеальні частки співвласників домоволодіння № 13-а по вул.\~Армійській в м. Дніпро розподілилися наступним чином: 76/100 частка у домоволодіння [PERSON], 24/100 частка у домоволодіння [PERSON] Також експертом встановлено, що вартість частки [PERSON] в домоволодінні № 13-а по вул. Армійській в м. Дніпро становить 2\~981\~808 грн. Судом також встановлено з показань сторін, як свідків, Відповідач проти переобладнання не заперечував, але фінансово або фізично до виконання робіт участі не приймав. Згідно з ч.3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним за свої кошти за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Відповідно до зазначеної норми, кожен із співвласників вправі у будь-який час здійснити поліпшення своєї частки, доля яких залежить від їх характеру віддільними від речі вони є чи ні: 1) поліпшення спільного майна, яке можна відокремити, належить на праві власності тому з співвласників, який його зробив, якщо інше не встановлено домовле\-ністю між ними; 2) якщо учасник спільної часткової власності за свій рахунок і з дотриман\-ням встановленого порядку використання спільного майна (зокрема, за згодою інших спів\-власників) здійснив невіддільне поліпшення, він має право на відповідне збільшення своєї частки в праві спільної часткової власності (співрозмірно до проведеного поліпшення). Відповідно до п. 12. Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.01.1991 р. №7, при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред'явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв'язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється, зокрема, шляхом визнання права, або в інший спосіб, встановлений законом (ст.16 ЦК України). Враховуючи встановлені судом в судовому засіданні обставини, зокрема факт здійснення позивачкою своїм коштом та за згоди відповідача невідокремлених поліпшень, факт того, що ці поліпшення збільшили частку власності позивачки у домоволодінні, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, визнавши за позичкою право власності на частку домоволодіння в розмірі, визначеному висновком експерта. Що стосується заперечень представників третіх осіб, то суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Статтею 1, 10 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. При цьому, невиконанні майнові зобов'язання відповідача перед третьою особою не можуть слугувати підставою для порушення права позивача на захист свого невизнаного права на збільшення частки. Більш того, законодавство України передбачає ряд механізмів, направлених на зобов'язання боржника виконати своє майнове зобов'язання, а не лише шляхом звернення стягнення на будинок, який знаходиться у спільній частковій власності сторін у справі На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 357, 392 ЦК України, ст.ст. 1, З, 10, 15, 27,31, 114, 212 - 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved