Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 12 червня 2013 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна входить частка в житловому будинку №1 по вул. Пірогова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, належним чином та у встановлений законом строк прийняла спадщину, частину її оформила, проте не має можливості оформити свої спадкові права на частку в будинку в зв'язку з його арештом. Арешт накладений постановою виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2005 року під час виконання судового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. В зв'язку зі смертю боржника 03 липня 2013 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте постанова в частині припинення чинності арешту не виконана, можливість її виконання на час розгляду справи втрачена. Вказана обставина позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому [PERSON] просила про зняття арешту з житлового будинку №1 по вул. Пірогова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області в судовому порядку. В судовому засіданні, яке проводилося без участі позивачки, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи ВДВС Вознесенського МРУЮ [PERSON] в судовому засіданні питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], представника третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріали виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів (ВП №14157176), суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову (в частині вимог про зняття арешту), оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 12 червня 2013 року помер батько позивачки [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна входить частка в житловому будинку №1 по вул. Пірогова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, належним чином та у встановлений законом строк прийняла спадщину, частину її оформила, проте не має можливості оформити свої спадкові права на частку в будинку в зв'язку з його арештом. А згідно п.п. 4.15, 4.17 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, 22 лютого 2012 року затвердженої наказом Міністра юстиції України №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.Якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Судом встановлено, що арешт накладений постановою виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2005 року під час виконання судового рішення щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. В зв'язку зі смертю боржника 03 липня 2013 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте постанова в частині припинення чинності арешту не виконана, оскільки вчасно не направлена виконавцем до виконання, можливість її виконання на час розгляду справи втрачена (орган, на який покладено виконання постанови, вказує на неможливість зняття арешту на її підставі). [PERSON], прийнявши спадщину, фактично набула її у власність, оскільки згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Проте в зв'язку з арештом спадкового майна позивачка, фактично являючись власником, не має можливості виконати передбачений ч. 1 ст. 1297 ЦК України обов'язок щодо отримання свідоцтва про право на спадщину щодо нерухомого майна, а також в повному обсязі реалізувати права власника. Остання, не являючись стороною виконавчого провадження по виконанню судового рішення щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, також позбавлена можливості оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321, ст. 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За встановлених обставин суд вважає, що вимоги [PERSON] про зняття арешту з майна є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про зняття заборони на відчуження спірного арештованого майна, то судом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що відносно боржника [PERSON] було встановлене та зареєстроване обтяження у вигляді арешту спірного будинку, заборона на відчуження спірного арештованого майна окремо не встановлювалася, а є складовою арешту, зняття арешту з майна автоматично призводить до зняття заборони на відчуження арештованого майна, а тому вказана вимога є зайвою та задоволенню не підлягає.

Outcome: approved