Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

В позові позивач [PERSON] зазначив, що у 2003р. розірвав шлюб з [PERSON] через рішення Тиврівського районного суду. Однак, при вирішенні справи про розірвання шлюбу судом не було задоволено вимогу позивача щодо залишення дитини [PERSON] з батьком, мотивуючи своє рішення тим, що для малолітньої дитини буде краще з матір»ю. Позивач без затримок сплачує аліменти на дитину і звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком мотивуючи це тим, що дитина має проблеми зі здоров»ям і мати не може забезпечити їй належне лікування та догляд, а також забезпечити належний рівень навчання та умови проживання. При цьому, позивач зазначив, що дитина має проблеми з хребтом і лише батько піклується потребами дитини в її оздоровлені, сам оплачує заняття у басейні, та лікування на морі. Мати жодним чином участі у цих витратах не бере. Також мати не встановила ким було скалічено їх дитину у школі, та навпаки завантажує дитину надмірними заняттями, зокрема, в художній школі та на додаткових англійських курсах, не зважаючи на проблеми дитини з зором, та примушує дитину бути нянькою для її двох молодших дітей від іншого шлюбу. Спільна дитина, потребує складної операції, яка може бути проведена лише у Києві, до школи дитина приїжджає з с.Агрономічне, долаючи велику відстань, і ще піддає її небезпеці. Позивач має змогу забезпечити дитині проживання разом з ним у м.Вишневому, має змогу забезпечити проведення операції по зору та віддати її в освітню установу, що працює по спеціальній програмі «Росток», тому звернувся до суду з позовом та просить встановити місце проживання дитини спільно з батьком. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та суду показав, що мати дитини народивши ще двох дітей від іншого шлюбу зробила їх спільну дитину нянькою для молодших дітей. Їх спільна дитина потребує лікування і операції, яка може бути проведена лише зараз і час спливаючи позбавляє її можливості поправити стан здоров»я. Він має намір лікувати дитину і займатися її освітою, мати цим займатися не бажає, тому він просить визначити місце проживання дитини з ним. Проти побачень доньки з матір»ю він не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та суду показала, що дійсно має трьох дітей, яких любить однаково і ні для кого з них не робить ніяких виключень. Спільна донька сторін відмінниця, відвідує художню школу за власним бажанням, вона піклується про всіх своїх дітей. Спільна дитина сторін була оглянута лікарями і стан здоров»я її був досліджений належним чином, вона як мати повністю забезпечує її потреби, дитина є доглянутою, гарно вихованою, забезпечена всім необхідним, тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа - представник органу опіки та піклування ВРДА - згідно висновку органу опіки та піклування вважає, що дитина повинна залишитися з матір»ю. При цьому, обидва батьки не позбавляються своїх прав та обов»язків брати участь у вихованні дитини та мають всі права на отримання інформації щодо стану здоров»я дитини та її потребах. Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який був розірваний за рішенням Тиврівського районного суду в 2003р. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON],[INFO] Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір»ю. Спірні правовідносини ґрунтуються на нормативному положенні визначеному у ст.ст.160,161 СК України. Так, згідно ст.160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При цьому, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено по справі, дитина [PERSON] проживає спільно з матір»ю та молодшими братом та сестрою, народженими відповідачкою в іншому шлюбі. Сім»я на теперішній час займає садовий будинок в [ADDRESS], що належить [PERSON], дядькові відповідача, який подав суду заву за якою зазначив, що згоден на проживання сім»ї [PERSON] в його будинку, будинок має всі зручності для проживання, підключений до енергопостачання, згідно акту обстеження побутових умов, діти [PERSON] забезпечені всім належним для проживання, мають обладнані місця для занять. [PERSON] працює, має постійний, самостійний дохід, отримує аліменти від позивача. Відповідач позитивно характеризується, є здоровою. Також відповідач має на праві власності власний будинок в [ADDRESS] з власною земельною ділянкою, що підтверджує надані суду витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно та державний акт на право власності на землю. Дитина [PERSON], як і мати є зареєстрованою за вказаною адресою, однак сім»я відповідача проживає у с.Агрономічне, для забезпечення навчання дітей та по місцю роботи [PERSON] в ТОВ «Торговий дім «ЕНЗІМ-АГРО». Дитина [PERSON] позитивно характеризується в школі, є відмінницею, відвідує художню школу та додаткові курси з вивчення англійської мови. За проведеним за запитом суду медичним дослідженням стану здоров»я дитини показань до необхідності оперування зору не має, дитина має захворювання на скаліоз в анамнезі, та має вроджене аномальне прикріплення аорти, з тахікардією, однак згідно заключення лікарів оперативне втручання дитині не рекомендовано, рекомендоване лише консультацію у кардиолога. Згідно довідки Вінницького районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги» дитина є зареєстрованою матір»ю у сімейного лікаря [PERSON], в ЛПЗ м.Вінниця. Позивач по справі, також має постійний, самостійний дохід, є забезпеченим житлом в [ADDRESS] (а.с.19), сплочує аліменти на користь [PERSON] та згідно довідки державної виконавчої служби проводить виплату 369,30 грн. щомісячно. Таким чином, суд вважає встановленим, що кожна з сторін має матеріальну можливість утримувати дитину, та забезпечити її інтелектуальні, фізичні, культурні, духовні та інші потреби необхідні для її виховання, зростання та підготовки до дорослого життя. Разом з цим, суд враховує, що будучи опитана у судовому засіданні дитина [PERSON], висловила бажання проживати разом з мамою, та заперечила проти проживання з батьком, висловивши таким чином більшу прихільність до матері. У відповідності до висновку органу опіки та піклування ВРДА від 15.01.2014р. визнано за доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] з матір»ю. При вирішенні судового спору, суд також враховує, що дитина з народження проживала разом з матір»ю, у дитини склався певний ритм та розпорядок життєдіяльності,склалися тісні стосунки з матір»ю та молодшими братом та сестрою. При цьому, батько дитини бере постійну участь у житті дитини,не є обмеженим у спілкуванні з нею, та має всі можливості для активної участі у її вихованні, та в забезпеченні духовних,фізичних, нтелектуальних та матеріальних потребах, що не вимагає зміни місця проживання дитини та її передачу під опіку батька. Вчиненя допомоги дитиною сторін у догляді за меншими дітьми, навпаки, на думку суду, сприяє у створенні тісних сімейних зв»язків, забезпечує їх зв»язок в майбутньому, формує почуття взаємодопомоги та родинної єдності. Створення тісного емоційного зв»язку між дітьми є необхідною умовою для правильного формування особистості дитини, як носія культурніх цінностей рівноправного члена своєї родини та спільноти. Вказані положення відображені і у принципі 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959р., згідно якого дитина потребує для повного та гароничного розвитку його особистості зростання в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини бути розлучена зі своєю матір»ю. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991р. зазначено, що держави-учасниці зобов»язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство,ім»я та сімейні зв»язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращіх інтересах дитини. Тому, враховуючи вищевикладені обставини та нормативні положення, суд вважає, що підстави для зміни місця постійного проживання дитини [PERSON] та визначення її місця проживання з батьком суду позивачем не доведені, тому позов до задоволення не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed