Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

в позові вказано, що 05.03.2008р. сторони зареєстрували шлюб в якому 26.08.2008 року народився син [PERSON]. В листопаді 2015 року відповідач залишив сімю і повернувся до місця свого попереднього проживання. Позивачка тимчасово не працює, інших джерел доходу немає. Відповідач працездатний, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні немає, а тому позивачка просила стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до суду подала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 048317 від 05.03.2008 року у відділі РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №265. Відповідно до свідоцтва про народження 1-НМ №107338 від 04.09.2008 року сторони зареєстровані батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином позов обґрунтовано в частині стягнення аліментів в сумі 800 гривень. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial