Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] предявив позов до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на 5/6 частки земельної ділянки площею 2,17 га для ведення товарного сільськогосподарського господарства, що розташована: с. Лисенці поле № 1 Березненської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала його діду [PERSON], померлому 04 лютого 2014 року, та визнання права на 5/6 частки земельної частки (паю) розміром 3,25 в умовних кадастрових гектарах селянської спілки «Маяк» с. Бутівці Старокостянтинівського району, яке належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 014392 [PERSON], померлій 22 серпня 2001 року, спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину, але не встиг оформити свої спадкові права. За життя [PERSON] склав на його користь заповіт. Крім нього спадкоємицею також є відповідачка, яка має право на обовязкову частку у спадщині. Державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не надано правовстановлюючі документи на вищевказане спадкове майно. Дані документи знаходяться у відповідачки і вона відмовляється їх надати. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 \~ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1241\~ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Судом встановлено, що [PERSON] помер 04 лютого 2014 року в м. Донецьк, місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що складено відповідний запис № 157 згідно даних свідоцтва про смерть серії І-НО № 764049, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку 04 лютого 2014 року. [PERSON] все своє майно, що буде належатиме йому на день смерті, заповів позивачу [PERSON], про що склав заповіт, посвідчений секретарем Березненської сільської ради 11 вересня 2009 року і зареєстрований у реєстрі за № 28, дублікат якого 20 травня 2014 року за р.№ 59 видано секретарем Березненської сільської ради Старокостянтинівського району позивачу замість втраченого заповіту. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 37489030 від 28 травня 2014 року даний дублікат заповіту є чинним. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 2,17 га для ведення товарного сільськогосподарського господарства, що розташована в с. Лисенці поле № 1 Березненської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ № 036119, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 05 березня 2004 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 341/2014, заведеної 28 травня 2014 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого 04 лютого 2014 року [PERSON] його єдиним спадкоємцем по заповіту являється позивач. Як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживала його дочка відповідачка [PERSON], [INFO], яка в шестимісячний строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини їй виповнилося 58 років, тобто вона досягла пенсійного віку, а тому, як непрацездатна дочка спадкодавця, після смерті батька при наявності заповіту на імя позивача має право на половину частки, яка б належала їй в разі спадкування за законом, тобто на обовязкову частку. Оскільки після смерті [PERSON] при умові відсутності заповіту, право на спадщину за законом мали б троє його дітей по 1/3 частці кожний, розмір обовязкової частки спадкового майна, на яке має право [PERSON], становить 1/6 частки спадкового майна. Дані обставини визнаються сторонами і ними не оспорюються. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвами про її народження та одруження. [PERSON] померла 22 серпня 2001 року в с. Першотравневе Старокостянтинівського району, місце реєстрації: Березненська сільська рада Старокостянтинівського району, про що зроблено запис № 31 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 157912, виданого Березненською сільською радою Старокостянтинівського району 23 серпня 2001 року. Після її смерті заведена спадкова справа № 200/2003 від 01 квітня 2013 року, згідно матеріалів якої єдиним спадкоємцем є її чоловік [PERSON], який частково оформив свої спадкові права, зокрема, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 квітня 2003 року за р.№ 799 на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в с. Першотравневе по вул. Дружби, 15 Старокостянтинівського району і розташовані на земельній ділянці Березненської сільської ради Старокостянтинівського району. Як вбачається з інформаційної довідки, виданої управлінням Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі 01 серпня 2016 року, на імя [PERSON] в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) селянської спілки «Маяк» с. Бутівці 26 травня 1997 року зареєстровано сертифікат серія ХМ № 014392 на 3,25 умовних кадастрових га згідно розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації за № 386-р від 06 травня 1996 року; даний сертифікат отримано власником, тому надати копію немає можливості. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 27 липня 2016 року за № 2663/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 04 лютого 2014 року, оскільки ним не було надано документів, що посвідчують право та право власності на спадкове майно, що унеможливлює встановлення належності спадкового майна. Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до положень ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової части у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені права позивача підлягають захисту, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved