Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON], третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] до Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позов вмотивований тим, що 13 грудня 2002 року [PERSON] (батько позивача) придбав частину приватного будинку в м. Вінниця, про що було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, який розташовано за адресою: м. Вінниця, вул. Талаліхіна. 19. [PERSON] з 31 липня 1966 р. перебував у шлюбі із [PERSON]. Таким чином, вищевказана нерухомість була об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON], звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою, в якій вона заявила про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка та про видачу їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на частку житлового будинку під номером 19, що знаходиться по вулиці Талаліхіна в місті Вінниці. Проте, за час свого життя [PERSON] не встигла отримати дане свідоцтво. 06 січня 2013 року померла [PERSON] Єдиним спадкоємцем [PERSON] є позивач, який 12 лютого 2015 року звернувся до Першої вінницької нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд під номером 19, що знаходиться по вулиці Талаліхіна в місті Вінниці. Проте, за результатом звернення позивача до нотаріальної контори, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Мотивом для відмови нотаріуса стало те, що [PERSON] за життя не отримала свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя і не провела державну реєстрацію на вищевказану нерухомість, а відтак позивач не надав правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаної частки житлового будинку померлій. Враховуючи відсутність вищезгаданого правовстановлюючого документу позивач не має можливості оформити право власності на 1/4 частки житлового будинку і позбавлений можливості скористатися своїм правом на спадок. Наведене змусило позивача звернутися до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд визнати права власності на 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, який розташовано за адресою: м. Вінниця, вул. Талаліхіна, 19. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву уточнили, дали пояснення аналогічні викладеним в ній та просили суд позовну заяву задоволити. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ч. 5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно договір купівлі-продажу від 13 грудня 2002 року батько позивача [PERSON] придбав 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, який розташовано за адресою - м. Вінниця, вул. Талаліхіна, 19. Після смерті [PERSON] 01.03.2009 року, його дружина [PERSON], звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою, в якій вона заявила про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка та про видачу їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, а саме на частку житлового будинку під номером 19, що знаходиться по вулиці Талаліхіна в місті Вінниці. Проте, за час свого життя [PERSON] дане свідоцтво не отримала та 06.01.2013 року померла. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є позивач [PERSON], який 12 лютого 2015 року звернувся до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд під номером 19, що знаходиться по вулиці Талаліхіна в місті Вінниці. Першою вінницькою державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно, оскільки [PERSON] за життя не отримала свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя і не провела державну реєстрацію на вищевказану нерухомість, а відтак у позивача відсутній правовстановлюючий документ щодо належності вищевказаної частки житлового будинку померлій. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. З врахуванням наведеного, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню, оскільки 1/4 частини житлового будинку з відповідною часткою прибудов, господарських будівель та споруд, що знаходиться по вулиці Талаліхіна, 19 в місті Вінниці не ввійшли до спадщини після померлої [PERSON], по причині не оформлення останньою правовстановлюючого документу на даний будинок після смерті її чоловіка, в результаті чого позивач позбавлений можливості оформити право власності на дану частину будинку та скористатись своїм законним правом на спадок після смерті своїх батьків. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно яких суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом задоволення даного позову На підставі викладеного,

Outcome: approved