Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

В позові вказано, що 06.01.2017 відповідач, керуючи автомобілем Сеат Алтеа д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем Рено д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який набравши інертного руху здійснив зіткнення з автомобілем Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а постановою Івано-Франківського міського суду від 06.02.2017 року відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Страхова компанія власника автомобіля Рено д.н.з. [NUMBER] звернулася до позивача про відшкодування шкоди, завданої відповідачем, яку виплачено позивачем в сумі 100000,00 грн. на користь страхової компанії власника автомобіля Рено д.н.з [NUMBER] (ПАТ «СК «АХА Страхування») на підставі заяви про стягнення заборгованості в порядку регресу від 03.10.2017 року та страхового акту №UA 2017120700020/L01/03 від 21.12.2017 року та платіжного доручення №9947 від 19.12.2017 року (а.с8,34-36,38). Позивач просив суд стягнути з відповідача 100000,00 гривень сплаченого страхового відшкодування та покласти судові витрати на відповідача. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином та не подав заперечення проти позову та докази на спростування позову. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи достатність доказів, суд вважає, що є всі правові підстави провести заочний розгляд даної справи. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до полісу №АК 5470652 (а.с.5) за ним застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану майну на 200000 гривень водія автомобіля Сеат Алтеа д.н.з. [NUMBER] . Постановою Івано-Франківського міського суду від 06.02.2017 року відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин керування автомобілем Сеат Алтеа д.н.з. [NUMBER] 06.01.2017 об 11-30 год (а.с.7). 03.10.2017 року ПАТ «СК «АХА Страхування» подала позивачу заяву про стягнення заборгованості в порядку регресу (а.с.8) У відповідності до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 129 від 15.06.2017 року, який складений на підставі оцінки від 17.01.2017 року (а.с.23-33) вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Рено номер [NUMBER] складає 170612,79 грн. (9-15). Згідно до платіжного доручення №9947 від 19.12.2017 року позивач сплатив відповідачу суму страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 100000,00 грн. (а.с.38). 16.05.2018 позивач склав на ім`я відповідача вимогу про виплату боргу в сумі 100000,00 гривень відшкодування за страховим випадком від 06.01.2017. 16.05.2018р. зазначену вимогу відправлено відповідачеві засобами поштового зв`язку (а.с.41). Відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страховий випадок є правовою підставою для відшкодування шкоди, завданої внаслідок його настання. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, що завдана його діями. А згідно до норм ч.1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 22 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Отже позивачем відшкодовано шкоду, завдану третій особі винними діями відповідача. Відповідно дост.38 Закону України« Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. П. 33.1.2 ст. 33 вказаного вище Закону зазначено «вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;», а Пунктом 33.1.4 ст. 33 цього ж Закону передбачено:» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.». При цьому Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 12 лютого 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-1цс14, предметом якої був спір про відшкодування шкоди і зробив правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у зв`язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов`язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Таким чином позивачем доведено правові підстави позову. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже процесуальним законом на відповідача покладено обов`язок спростування правових підстав позову, проте відповідач таким правом не скористався, відзиву не подав, інших доказів, що спростовують твердження позивача суду не представив. Відтак суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення вимог позову. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved