Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення заборгованості по заробітній платі звернувся [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, в тому числі вихідну допомогу в розмірі 37 805,05 грн. В судове засідання представник відповідача не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по справі працював у ПрАТ «Рівнеазот» з 11 вересня 2014 року. 17 березня 2017 року на підставі наказу №464-ВК від 15 березня 2017 року позивач був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю. З дослідженої в судовому засіданні довідки про суми, які належать до виплати при звільненні від 20 листопада 2017 року №2862 виданої ПрАТ «Рівнеазот» [PERSON] належить до виплати 37805,05 грн., в тому числі: заробітна плата за січень: 4519,78 грн.; заробітна плата за лютий: 9038,09 грн.; заробітна плата за березень: 24247,18 грн. (в тому числі: вихідна допомога в розмірі трьохмісячного середнього заробітку: 22374,42 грн., утримано за пере використану відпустку: 471,50 грн.). Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно частини першої статті 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні було встановлено, що всупереч вимогам частини першої статті 116 КЗпП України, відповідач при звільненні позивача остаточного розрахунку з ним не провів та не виплатив усіх належних сум при звільненні з товариства, а саме, не виплатив заробітну плату, вихідну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved