Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

В поданому до суду позові позивач просить суд ухвалити рішення, яким зменшити розмір аліментів на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Ѕ частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 3/8 частин всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09.10.2014 року в справі № 562/2007/14-ц з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 08.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. З того часу у нього змінився сімейний та матеріальний стан. На даний час він проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] [INFO] від спільного проживання з [PERSON] у позивача народився син [PERSON] , якому він має забезпечити нормальний, гармонійний розвиток. [PERSON] на даний час ніде не працює, не отримує ніякого доходу, займається доглядом дитини, якій три місяці. Тому весь матеріальний обов`язок по забезпеченню дитини та дружини лежить на позивачу. Крім того, через отриману травму у нього був довготривалий розлад здоров`я, тому він не може повноцінно працювати. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю та просить задовільнити їх. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав та пояснив суду, що підстави для зменшення розміру аліментів не має. Так, аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей рішенням суду стягнуті в мінімальному розмірі. Крім того, відповідач рішення суду не виконує та не сплачує аліменти в зв`язку з чим виникла значна заборгованість. Що стосується зміни сімейного стану позивача та народження дитини, то така обставина не є достатньою підставою для доведення обґрунтованості його вимог про зменшення розміру аліментів, оскільки також має бути належно доведена й інша самостійна підстава зміни матеріального стану позивача. Відповідач є працездатною особою і має вжити всіх заходів для забезпечення нормального розвитку дітей. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17.10.2012р. було розірвано, а неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було залишено проживати з матір`ю. Згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 липня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. З матеріалів справи вбачається, що на даний час позивач проживає без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2020 року у позивача та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Відповідно до довідки виданої 30.09.2020 р. вих.№ 34261 Здолбунівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Львів) сума аліментів, яка підлягала до стягнення з позивача на час пред`явлення ним позову становила 4502,50 грн., тобто в середньому - 1500 грн. на дитину. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У частині 1 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР від 27.02.1991 року, (надалі Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінилося матеріальне положення, сімейний стан та стан здоров`я. Проте, позивачем не надано суду доказів значного погіршення його матеріального становища у зв`язку із створенням нової сім`ї та народженням від шлюбу дитини, а зміна сімейного стану позивача, а саме народження сина [PERSON] , [INFO] не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права. Зменшення розміру аліментів не повинно компенсуватись за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Посилання позивача на погіршення стану здоров`я в зв`язку з отриманою травмою, як на підставу зменшення розміру аліментів, суд вважає безпідставним. Так, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би встановлював йому обмеження працездатності, а відтак неможливість, в зв`язку з цим працевлаштуватися через отриману в 2011 році травму. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів визначений рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09.10.2014 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які б вказували на необхідність зменшення розміру аліментів, а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed