Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеська товарна біржа. В обґрунтування позову, позивачі посилались на ті обставини, що 24 лютого 1998 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з одної сторони, та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ([PERSON] після укладення шлюбу) І.О. з іншої сторони, був укладений Договір №22490 купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири №93 у будинку №144 корп.2 по вулиці Щорса у місті Одесі. Проте, в теперішній час [PERSON] й [PERSON] не мають можливості розпоряджуватись вказаною квартирою, оскільки згаданий договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, що на момент його укладення законом не вимагалось. Однак, з огляду на факт виконання сторонами усіх істотних його умов, позивачі просили суд визнати даний правочин дійсним. У відкритому судовому засіданні [PERSON] й [PERSON] цілком підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Повноважний представник Одеської товарної біржі у судове засідання не зявився, установа повідомлялась судом про розгляд цивільної справи, причини неявки представника у засідання суду не відомі. Згідно ст. 224 ч.ч.1,2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Тобто, з огляду на неявку відповідачів по даній цивільній справі, врахувавши думку сторони позивачів, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку, постановивши про викладене відповідну ухвалу. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення позивачів за суттю спору і підставами звернення в суд, оглянувши відповідний договір купівлі-продажу, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 24 лютого 1998 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з одної сторони, та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ([PERSON] після укладення шлюбу) [PERSON] з іншої сторони, був укладений Договір №22490 купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири №93 у будинку №144 корп.2 по вулиці Щорса у місті Одесі, загальною площею 65,2кв.м. (надалі за текстом Договір), відповідно до умов якого позивачі [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] придбали наведене нерухоме майно й набули право приватної спільної часткової власності на вказану квартиру. Договір на момент укладання був зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод із нерухомості» під реєстровим №22490 від 24 лютого 1998 року, а також право власності набувачів за правочином було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» під №263пр.-стр.170-реєстр.427, про що свідчить відмітка підприємства на самому примірникові документу, датована 27 лютого 1998 року. Як встановив суд [PERSON] на момент розгляду справи немає серед живих та після його смерті 17 березня 1998 року належна особі частка придбаної квартири була успадкована його донькою [PERSON] та сином [PERSON], про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 23 вересня 1998 року, складене, оформлене й видане державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори [PERSON] за спадковою справою №84/98, зареєстроване в реєстрі за №1-10819. Як сукупно регламентують ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. У звязку з тим фактом, що правовідношення стосовно майнових прав щодо відповідної квартири дійсно виникли до набрання чинності діючим Цивільним кодексом України, але вже після набрання ним чинності не припинились, суд переконаний в обґрунтованості керуватись положеннями діючого на даний момент Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Зі згаданого Договору випливає, що суму вартості відчужуваного майна у повному обсязі продавці [PERSON] та [PERSON] отримали від покупців [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ([PERSON] після укладення шлюбу) І.О. до підписання договору, засвідчивши цей факт власними підписами. Безумовно, як чітко вказує ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу, зокрема, квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Суд звернув увагу на те, що на момент укладення Договору, діяв Цивільний Кодекс УРСР від 18 липня 1963 року із відповідними подальшими змінами, який таких вимог до подібних правочинів (договорів купівлі-продажу квартир) не встановлював. Згідно ст. 202 ч.1 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дійсно, як регламентує ст. 215 ч.ч.1,2 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Разом з тим, як зазначає ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, на підставі ст. 328 ч.2 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зважаючи на дані вимоги законодавства й регламентацію виниклих між сторонами по справі правовідносин, судом не встановлено неправомірності в діях продавців [PERSON] та [PERSON] відносно підстав для відчуження зазначеної раніше квартири. В той же час, суд не вбачає порушень закону і в придбанні позивачами [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON] вказаної нерухомості. Таким чином, сукупно викладене обумовлює обґрунтованість визнати нікчемний Договір дійсним, оскільки й позивачі [PERSON] та [PERSON], й відповідачі [PERSON] та [PERSON] на момент його укладення були членами Одеської товарної біржі, та вимоги діючого на той час цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, враховуючи, зокрема, фактичне виконання умов договору сторонами та подальшу державну реєстрацію відповідних майнових прав.

Outcome: approved