Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, в якому просив постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між ним, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30 серпня 2008 року виконавчим комітетом Партизанської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 11; розділити майно, що є спільною сумісною власністю: виділити йому, [PERSON]: 2 крісла вартістю 900 грн., диван (куток) вартістю 7 500 грн., пральну машину (автомат) вартістю 3 185 грн., планшет вартістю 1728 грн., мультиварку вартістю 1200 грн., 1/2 частину посуду вартістю 100 грн., постільну білизну вартістю 300 грн., ноутбук вартістю 7\~500\~грн., фотоапарат вартістю 500 грн., телефон вартістю 150 грн.; виділити відповідачці [PERSON]: письмовий стіл вартістю 300\~грн., кухонну стінку вартістю 6 500 грн., станцію під воду вартістю 2 200 грн., вікна пластикові вартістю 4 360 грн., холодильник вартістю 3 799 грн., 2 телевізора загальною вартістю 7 000 грн., 1/2 частину посуду вартістю 100 грн., мясорубку вартістю 700 грн., плиту газову вартістю 500 грн., блендер вартістю 150 грн., 2 килими загальною вартістю 800 грн., порохотяг вартістю 400 грн., праску вартістю 250 грн., музичний центр вартістю 500 грн., електричну духовку вартістю 500 грн., конвектор газовий вартістю 400\~грн.; стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~102,40 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 30 серпня 2008 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають двох спільних синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні стосунки були фактично припинені, а з травня 2016 року почали жити окремо, спільне господарство не ведуть. Сім'я фактично розпалась, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з відповідачкою. Згідно акту опису майна подружжя, зробленого депутатами Балівської сільської ради, їм, подружжю належить: Крісло 2 штуки, придбані у 2008 році загальна вартість 900 грн., стіл письмовий придбаний у 2009 році вартість 300 грн.; диван (куток) придбаний у 2015 році, вартість 7\~500 грн., кухонна стінка придбана у 2014 році, вартість 6\~500 грн., станція під воду придбана у 2014 році, вартість 2\~200 грн., вікна пластикові 2 штуки придбані у 2016 році загальна вартість 4\~360 грн., пральна машина (автомат) придбана у 2013 році вартість 3\~185 грн., холодильник придбаний у 2009 році, вартість 3\~799 грн., телевізор 2 штуки, придбані у 2011 та 2012 роках, загальна вартість 7\~000 грн., планшет придбаний у 2014 році, вартість 1\~728 грн., мультиварка придбана у 2015 році вартість 1200 грн., кухонний посуд (каструлі 6 шт., тарілки 15 шт., вилки 10 шт., ложки 10 шт.) придбані у 2009 році, загальна вартість 200 грн., електрична мясорубка придбана у 2009 році, вартість 700 грн., плита газова придбана у 2011 році, вартість 500 грн., блендер придбаний у 2012 році вартість 150 грн., килим 2 штуки, придбані 2008 році, загальна вартість 800 грн., порохотяг придбаний у 2008 році, вартість 400 грн., праска придбана у 2008 році, вартість 250 грн., музичний центр придбаний у 2008 році, вартість 500 грн., постільна білизна придбана у 2016 році вартість 300 грн., електрична духовка придбана у 2008 році, вартість 500 грн., мікрохвильова плита придбана у 2008 році, вартість 700 грн., ноутбук придбаний у 2015 році, вартість 7\~500 грн., конвектор газовий придбаний у 2009 році, вартість 400 грн., фотоапарат придбаний у 2014 році, вартість 500 грн., телефон придбаний у 2015 році, вартість 150 грн. Загальна вартість майна становить 52\~222 грн. Угоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про закінчення розгляду справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує та просила задовольнити їх у повному обсязі, зазначила, що на відшкодування різниці вартості майна позивач не претендує. Відповідачка надала суду заяву про закінчення розгляду справи без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та погоджується з вартість спільного майна. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 30 серпня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.11), від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.12) та [PERSON], [INFO] (а.с.13). Спільне життя подружжя не склалося внаслідок несумісності характерів та різних поглядів на життя. Сторони разом не проживають з травня 2016 року, з цього часу шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, між ними більше не існує близьких відносин. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірванню шлюбу обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сімя сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Під час шлюбу подружжям було придбане майно: два крісла, придбані у 2008 році загальною вартістю 900 грн., стіл письмовий придбаний у 2009 році, вартістю 300 грн., диван (куток) придбаний у 2015 році, вартістю 7500 грн., кухонна стінка придбана у 2014 році, вартістю 6500 грн., станція під воду придбана у 2014 році, вартістю 2200 грн., вікна пластикові - 2 штуки придбані у 2016 році загальною вартістю 4360 грн., пральна машина (автомат) придбана у 2013 році вартістю 3185 грн., холодильник придбаний у 2009 році, вартістю 3799 грн., телевізор 2 штуки, придбані у 2011 та 2012 роках, загальною вартістю 7000 грн., планшет придбаний у 2014 році, вартістю 1728 грн., мультиварка придбана у 2015 році вартістю 1200 грн., кухонний посуд (каструлі 6 шт., тарілки 15 шт., вилки 10 шт., ложки 10 шт.) придбаний у 2009 році, загальною вартістю 200 грн., електрична мясорубка придбана у 2009 році, вартістю 700 грн., плита газова придбана у 2011 році, вартістю 500 грн., блендер придбаний у 2012 році вартістю 150 грн., килим 2 штуки, придбані в 2008 році, загальною вартістю 800 грн., порохотяг придбаний у 2008 році, вартістю 400 грн., праска придбана у 2008 році, вартістю 250 грн., музичний центр придбаний у 2008 році, вартістю 500 грн., постільна білизна придбана у 2016 році вартістю 300 грн., електрична духовка придбана у 2008 році, вартістю 500 грн., мікрохвильова плита придбана у 2008 році, вартістю 700 грн., ноутбук придбаний у 2015 році, вартістю 7500 грн., конвектор газовий придбаний у 2009 році, вартістю 400 грн., фотоапарат придбаний у 2014 році, вартістю 500 грн., телефон придбаний у 2015 році, вартістю 150 грн. Угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто, тому [PERSON] звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що також передбачено ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. \~\~ Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання) майна за час шлюбу, крім випадків встановлених законом або договором. Згідно із ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України). За таких обставин суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: approved