Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В серпні 2016 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна»звернулось до суду з позовом до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивували тим, що 11.08.2008 р. між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки з метою забезпечення виконання відповідачкою кредитних зобов'язань перед Банком. Відповідно до цього Договору відповідачка передала в іпотеку Банку житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить їй на праві власності. 10.12.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, відповідно до яких позивач отримав право вимоги до відповідачки за її зобов'язаннями перед ПАТ «ОТП Банк». Однак позивачем було встановлено, що старшим державним виконавцем Ленінського ДВС ММУЮ 10.09.2012 р. було накладено арешт на вказаний предмет іпотеки. Накладений арешт перешкоджає позивачу здійснити добровільну реалізацію іпотечного майна з метою погашення відповідачкою заборгованості за кредитом. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами №15, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], накладений постановою про арешт майна боржника № 32101286 від 10.04.2012 р. старшим державним виконавцем Ленінського відділу ДВС ММУЮ; зняти арешт з нерухомого майна, а саме житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами №15, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], накладений постановою про арешт майна боржника № 32101286 від 10.09.2012 р. старшим державним виконавцем Ленінського відділу ДВС ММУЮ. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача в судовому засіданні просив позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 11.07.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-400/094/2008, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 64 000, 00 дол. США, зі фіксованого відсотку 4,49% річних, та остаточним строком повернення до 11.07.2023 р. Проте в порушення умов передбачених кредитним Договором відповідачка [PERSON] зобов'язання перед кредитором належним чином не виконувала, внаслідок чого її заборгованість перед позивачем складає близько 589 516 грн. 51 коп. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що відносини за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч. 2 ст. 1050 вказаного Кодексу, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). З метою забезпечення виконання відповідачкою [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором 11.07.2008 р., між нею та Банком був укладений Договір іпотеки №PML-400/095/2008. Відповідно до умов Договору іпотеки відповідачка [PERSON] передала в Іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] та належить їй на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 11.07.2008 р., ПН ММНО [PERSON], за реєстровим № 3788. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись заставою. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. 10.12.2010 р. між ТОВ «ОТП Факторинг» та ПАТ «ОТП Банк» були Договір купівлі-продажу кредитного портфелю та Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов яких ПАТ «ОТП Банк» передало позивачу право вимоги за кредитним договором № ML-400/094/2008 від 11.07.2008 р., укладеним між Банком та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ним було встановлено, що на іпотечне майно, яке належало на праві власності відповідачці [PERSON] накладено арешт. 10.04.2012 р. старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ Чмих Л.В. винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності - накладено арешт. Також з матеріалів справи вбачається, що 10.09.2016 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить [PERSON] на праві власності - накладено арешт. Також представник позивача вказує, що теперішній час ПАТ «ОТП Факторинг Україна» має намір продати предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідачки [PERSON] за кредитними зобов'язаннями. Однак позивач не має такої можливості, оскільки на предмет іпотеки накладено арешт вищевказаною постановою державного виконавця. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, на який державним виконавцем накладено арешт, знаходиться в іпотеці та позивач не може реалізувати свої права як іпотеко держатель через накладені на заставне майно арешти, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved