Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що 05.08.2014 року помер її чоловік - [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1972 року по день його смерті. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вулиця Кірова, 89. 15.02.2014 року [PERSON] склав заповіт, згідно зі змістом якого, все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав неповнолітнім [PERSON], 05.02. [INFO], та [PERSON], 07.04. [INFO]. Вищевказаний житловий будинок був придбаний за їх спільні кошти, але, так як усіма справами сім'ї займався чоловік, будинок був оформлений на його ім'я 19 жовтня 1989 року. Позивачка вважає, що їй належить 1/2 частка зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами, як майна, набутого під час шлюбу з [PERSON]. При звернені 03.07.2015 року до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, на житловий будинок №89, по вулиці Кірова в місті Василівка, Василівського району Запорізької області, їй було відмовлено, так як спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є малолітні діти і відсутня згода органу опіки та піклування на видачу їй Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: місто Василівка, вулиця Кірова, 89, Василівського району Запорізької області, як на майно, набуте в період шлюбу з [PERSON], який помер 05.08. 2014 року. В судовому засіданні позивачка та її представник в особі [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просять суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник в особі [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечують. В судове засідання представник Державної реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином. В судове засідання представники Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області та Служби у справа дітей Василівської районної адміністрації не з`явилися, але до суду надали заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, вислухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 26.08.1972 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого є у справі. У період перебування їх у шлюбі ними було придбано житловий будинок № 89 по вул. Кірова в м. Василівка Василівського району Запорізької області, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності від 19.10.1989 року, копія якого є у справі, у якому власником будинку вказано [PERSON]. 05.08. 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є у справі. Відповідно до ст.22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Зазначена норма узгоджується зі ст.60 СК України, ст.368 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи зазначені законодавчі норми, виходячи з принципів законності, обєктивності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку що житловий будинок № 89 по вул. Кірова в м. Василівка Василівського району Запорізької області є об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до вимог статті 70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, оскільки житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що є предметом даного спору - є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], то вони мають право кожен на 1/2 частину зазначеного будинку. За життя [PERSON] частки [PERSON] та [PERSON] на зазначений житловий будинок визначені не були. Отже, суд вважає можливим визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння № 89 з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: вул. Кірова буд. 89, м. Василівка, Василівського району, Запорізької області, - за [PERSON], як на частину у спільному сумісному майні подружжя. Враховуючи викладене,

Outcome: approved