Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Веселівської селищної ради Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до якого: [INFO] року в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, помер син позивачки - [PERSON]. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) в день смерті її сина відкрилася спадщина на все майно та права, які належали йому за життя. До самої смерті спадкодавець заповіт не складав, окрім позивача наявні інші спадкоємці першої черги, але вони відмовилися від прийняття спадщини. Тому, відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. До спадкової маси увійшов житловий будинок [ADDRESS]. У визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, позивач не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Але постановою від 10.02.2017 року №91/02-31 державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії позивачці, а саме в оформленні свідоцтва про право на спадщину-житловий будинок [ADDRESS]. Підставою для відмови стала не реєстрація спадкодавцем права власності в органах БТІ. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Тож, за відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке було оформлено в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачка вважає себе такою, що має право на оформлення спадкових прав, як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину. Але у зв'язку з невизнанням нотаріусом виникнення у спадкодавця права власності на спадкове майно, на сьогодні спадкоємець не може набути право власності на нерухоме майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст..16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні на задоволені позовних вимог наполягає та просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте надав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що позов визнає в повному обсязі. Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, відмічає наступне. [INFO] року в смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, помер син позивачки - [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселівського районного управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про смерть від 24.07.2013 року серії [NUMBER] та зроблено актовий запис №109 в книзі реєстрації смертей. У відповідності до положень ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) в день смерті його батька відкрилася спадщина на все майно та права, які йому належали. До самої смерті спадкодавець заповіт не складав, окрім позивача наявні інші спадкоємці першої черги, але вони відмовилися від прийняття спадщини. Тому, відповідно до ст. 1261 ЦК України, [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.12.1970 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкової маси увійшов житловий будинок [ADDRESS]. Належність вказаного будинку спадкодавцю підтверджується договором купівлі-продажу від 25.04.1987 року №118. У визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, позивач не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини та пропустив визначений термін. Але постановою від 10.02.2017 року №91/02-31 державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії [PERSON], а саме в оформленні свідоцтва про право на спадщину - житловий будинок [ADDRESS]. Підставою для відмови стала не реєстрація спадкодавцем права власності в органах БТІ. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Тож, за відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке було оформлено в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивачка вважає себе такою, що має право на оформлення спадкових прав, як спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину. Однак, у зв'язку з невизнанням нотаріусом виникнення у спадкодавця права власності на спадкове майно, на сьогодні спадкоємець не може набути право власності на нерухоме майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст..16 ЦК України, це право підлягає захисту в судовому порядку. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На сьогоднішній день дана спадщина у встановленому порядку не визнана відумерлою, що дає позивачу право на її отримання. Суд враховуючи вище викладене , вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved