Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] предявила позов до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка в ? частці належала її батькові [PERSON], який помер 20 червня 2004 року, спадкоємцем якого була її мати та відповідно дружина померлого [PERSON], котрій також належала ? частка даної квартири, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, але не встигла оформити свої спадкові права, померла 30 листопада 2014 року. [PERSON] заповіла їй все майно. Частково вона оформила спадщину, проте нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заявлену квартиру, оскільки правовстановлюючий документ виданий неналежним органом для приватизації державного житлового фонду. Позивачка подала до суду заяву, якою просила задовольнити її позов, розглянувши справу без її участі. Представник відповідача, який про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявився. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 10 жовтня 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1233 \~ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своє смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла 30 листопада 2014 року в м. Старокостянтинові, місце державної реєстрації: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний запис № 347 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 245450, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 01 грудня 2014 року. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і, взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті і, на що вона матиме право заповіла позивачці [PERSON], про що склала заповіт, посвідчений Веснянською сільською радою Старокостянтинівського району 21 вересня 2007 року за р. № 71, який відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 40418020, виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 19 травня 2015 року є чинним. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 334/2015 Старокостянтинівської державної нотаріальної контори до майна померлої [PERSON], померлої 30 листопада 2015 року, її єдиним спадкоємцем по заповіту являється позивачка, яка, зокрема, оформила спадкові права на земельні ділянки (свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданих Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 24 листопада 2015 року за р. № № 2-1946, 2-1944). [PERSON] помер 20 червня 2004 року м. Старокостянтинові, місце державної реєстрації: відділ реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний запис № 191 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 242860, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 22 червня 2004 року. Відповідно до архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву № 1185/01-18 від 20 квітня 2016 року по документам архівного фонду Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою встановлено, що після померлого 20 червня 2004 року [PERSON] заведена спадкова справа № 23/2005 від 31 січня 2005 року. Спадкоємцю: дружині [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом 31 січня 2005 року за Р. № 1-37 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» розміром 4,07 га. Заповітне розпорядження відсутнє. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла квартира [ADDRESS], яка в рівних частках належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 грудня 2001 року відділом приватизації відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» м. Старокостянтинова на підставі розпорядження від 19 листопада 2001 року № 24. Квартира зареєстрована в Старокостянтинівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності в реєстрову книгу за № 4265. Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 08 червня 2016 року за № 2098/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] через те, що правовстановлюючий документ на заявлену квартиру був виданий відділом приватизації відкритого сільськогосподарського акціонерного товариства «Зоря» м. Старокостянтинова, який згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не передбачався, як орган приватизації державного житлового фонду. Відповідно до розясень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання\~\~права на спадщину\~\~судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до положень ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової части у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна\~\~особа\~\~має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені права позивачки підлягають захисту, оскільки вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON], які за життя набули у власність в рівних частках заявлену квартиру.

Outcome: approved