Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла 29 жовтня 2009 року в с. Ладиги Старокостянтинівського району. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється спадкоємицею по заповіту до майна померлої, інших спадкоємців немає. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 372748, виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 15 травня 2006 року. Через хворобу чоловіка та дочки вона у встановлений законом строк не оформила свої спадкові праві, крім того, про наявність заповіту, складеного матірю на її імя, дізналася лише в липні 2017 року. Представник позивачки адвокат [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] померла 29 жовтня 2009 року в с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 24 згідно даних свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 124117, виданого Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 30 жовтня 2009 року. [PERSON] на день смерті 29 жовтня 2009 року була зареєстрована і проживала за адресою: [INFO] одна, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району за № 990 від 31 липня 2017 року. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 2,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 372748, виданим Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 15 травня 2006 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 279/2005-р від 25 жовтня 2005 року. Позивачка [PERSON], [INFO], являється дочкою померлої [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії ЯЭ № 895046, виданого Ладигівським сільЗАГС 17 липня 1957 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БВ № 282960, виданого Ладигівським сільським ЗАГС 01 січня 1978 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 08 грудня 2008 року секретарем Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району та зареєстрований в реєстрі під № 348, яким заповіла своїй дочці [PERSON] право на земельну ділянку, Державний акт серії ЯБ № 372748, виданий Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 15 травня 2006 року; свідоцтво про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМСК № 000116, видане Ладигівською сільською радою 25 грудня 2002 року. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 48597002 від 31 липня 2017 року спадкова справа до майна [PERSON], померлої 29 жовтня 2009 року, не заводилася. Аналогічного змісту відповідь міститься в повідомленні приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] № 319/01-16 від 23 жовтня 2017 року та інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 49556182 від 23 жовтня 2017 року. Приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] (лист відмова № 236/01-16 від 31 липня 2017 року) позивачці рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 29 жовтня 2009 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини через хворобу чоловіка та дочки, юридичної необізнаності щодо порядку прийняття спадщини, тому заявлені обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, а з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved