Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В серпні 2017 року до суду надійшов вказаний позов, в якому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.11.2010 року у розмірі 68 724,81 грн. та судові витрати у розмірі 1 600 грн. Позов обґрунтований тим, що відповідно до договору № б/н від 24.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В звязку з порушенням ним умов договору, виникла заборгованість, яка складається з наступного: 5 089,50 грн. заборгованість за кредитом, 56 169,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 716,88 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 3 248,80 грн. штраф (процентна складова). Позивач зазначав, що [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк». 27.07.2017 року ухвалою суду відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд. Позивач бажання приймати участь в судових засіданнях не виявив, про що зазначив у відповідному клопотанні, доданому до позовної заяви. 21.11.2017 року відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, оскільки вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності за основним боргом, відсотками, штрафом, пенею та комісією. 14.12.2017 року сторони в судове засідання не зявились, враховуючи наявність заяв сторін, суд проводив розгляд справи за їх відсутності. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24.11.2010 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка відповідно до її змісту, разом із памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. За змістом заяви-анкети відповідач просив надати йому платіжну картку кредитка «Універсальна»» з бажаним кредитним лімітом 1 000 грн., а також погодився, що ознайомлений і згодний з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та зобовязався регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку: www.privatbank.ua. Також, 24.11.2010 року відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої, він засвідчив, що з фінансовими умовами надання платіжної картки кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомився. За умовами надання платіжної картки кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» банк мав надати відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії, з базовою відсотковою ставкою, в місяць, яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості 2,5 %, розміром щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості, строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, пенею за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня (1) + пеня (2), де: пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 чи більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. і більше, штрафами при порушенні строків платежів за будь-яких із грошових зобовязань, передбачених договором, більш чим на 30 днів: 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих відсотків і комісій. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ст. 207 ЦК України кредитний договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах та підписаний його стороною (сторонами). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором. Відповідно до п. 1.1.1.50 Умов та правил надання банківських послуг мінімальний обовязковий платіж розмір боргових зобовязань клієнта, який щомісячно підлягає сплаті клієнтом на протязі строку дії картки. Згідно 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше чим на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій і підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що умови та правила надання банківських послуг, що містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача. На думку суду, відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання банківських послуг фактично надає можливість банку надавати їх в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. При цьому, позивачем не надані належні та допустимі докази того, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати штрафів в разі порушення зобовязання з повернення кредиту. Зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 22.03.2017 року у справі № 6-2320цс16, в якій він надав оцінку правомірності нарахування неустойки за позовом ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором. При цьому, вимоги про одночасне стягнення штрафів (фіксованої та процентної складової) та пені, суперечить частині 1 статті 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, нарахування штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг в розмірі: 500 грн. фіксована частина та 3 248,80 грн., не відповідає умовам підписаного сторонами договору. Водночас, щодо нарахування заборгованості за кредитом, по процентам за користування ним, пенею та комісією сторони дійшли згоди, про що свідчить підпис відповідача на анкеті-заяві про приєднання умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 24.11.2010 року та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 24.11.2010 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Взяті за договором зобовязання сторони, за змістом ст. 526 ЦК України, мають виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом ст. 610 ЦК України невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобовязання. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач виконав покладені на нього договором обовязки та надав у користування кредит в розмірі 5 089,50 грн., в свою чергу відповідач взяті на себе зобовязання не виконує. Також, відповідно до наданого розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 5 089,50 грн., несплаченими процентами на поточну заборгованість 244,38 грн., несплаченими процентами на прострочену заборгованість 55 925,25 грн. та нарахованою пенею та комісією 3 716,88 грн. Суд не погоджується із розрахунком, виходячи з наступного. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 дів пільгового періоду» базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами становить 2,5 % в місяць, тобто 30 % річних. Відповідно до ч 1 ст. 1056-1 ЦПК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦПК України). В умовах укладеного сторонами договору відсутнє право банку змінювати розмір відсоткової ставки, однак в наданому суду розрахунку, банк до 01.04.2014 року нарахував відсотки за користування кредитом в розмірі 30 % річних, а починаючи з 01.04.2014 року за ставкою більшою аніж 30 % річних. Такі дії банку суперечать умовам підписаного сторонами договору, тому судом здійснений перерахунок відсотків з 01.04.2014 року виходячи з умов договору за відсотковою ставкою 30 % річних за користування кредитними коштами, відповідно до формули: розмір заборгованості за тілом кредиту * 30% : 365 * кількість днів користування кредитом = заборгованість по процентам за користування кредитом. Таким чином, розмір відсотків, які має сплатити відповідач за користування кредитом, з урахуванням правильно нарахованої суми до 01.04.2014 року, становить: 507,18 грн. + ( 5089,50 грн. * 30 % : 365 * 1116) = 5 175,58 грн. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем становить: 5 089,50 грн. заборгованість за кредитом, 5 175,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом та пенею 3 716,88 грн. В свою чергу, відповідач заявив про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності за вимогами про стягнення тіла кредиту, відсотків та пенею. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобовязання особа може звернутися до суду за його захистом. При цьому, зазначене право особа може реалізувати в межах строку позовної давності (ст. 256 ЦК України). До вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та процентами за користування ним застосовується загальна позовна давність три роки (ст. 257 ЦК України), а про стягнення пені один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (правовий висновок викладений в постанові ВСУ у справі № 6-1996цс16 від 29.03.2017 року). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, протягом строку дії договору, відповідач неодноразово порушував умови кредитного договору, а останній платіж за кредитним договором зробив 31.03.2014 року в розмірі 8,28 грн., що на думку суду, свідчить про визнання ним свого боргу перед позивачем. Таким чином, на думку суду, зважаючи на правила переривання позовної давності, встановлений законом строк позовної давності повторно почав свій перебіг з 31.03.2014 року щодо всіх вимог за кредитним договором. Згідно копії поштового відправлення, позовна заява подана до суду 22.06.2017 року, тому позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення тіла кредиту. В свою чергу, відсотки підлягають до стягнення в межах трьох років з 22.06.2014 року по 31.03.2017 року, а пеня в межах одного року з 22.06.2016 по 31.03.2017 року. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути: 4 321,20 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та пеню у розмірі 1 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом позов задоволено частково, на загальну суму 5 321,20 грн., що становить 7,74 % від заявлених вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 123,84 грн.

Outcome: partial