Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

в позові вказано, що з 22.06.2013 року сторони перебували у шлюбі, в якому у 2013 році народилась донька [PERSON] . Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано, та доньку залишено на проживання з позивачем. Відповідач не виконує обов`язків щодо утримання неповнолітньої доньки, усної домовленості у питанні утримання дитини позивачу не вдається досягнути з відповідачем. Тому позивач просила суд присудити стягнення з відповідача аліментів в її користь на утриманні доньки в сумі 3000 гривень до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позов задовольнити. Відповідач повідомлений судом про відкриття спрощеного провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. З 22 червня 2013 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] зареєстровано сторін спору. Відповідно до рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано. В ст. 12 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже правові наслідки нездійснення позивачем дій щодо доказування витрат на утримання дитини процесуальним законом повністю покладено на позивача. При цьому позивач отримала правову допомогу під час реалізації права на звернення до суду, сама безпосередньо ініціювала відповідний судовий розгляд на підставі принципу диспозитивності. В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, однак є працездатним та має змогу надавати кошти на утримання дитини для її нормального розвитку. Таким чином позивачка обґрунтувала правові підстави позову в частині стягнення з відповідача аліментів в сумі 1900 гривень. Позивачка не довела перед судом наявності у неї витрат на утримання дитини, які були б підставою для задоволення позову в частині аліментів понад 1900 гривень. Тому позов підлягає задоволенню щодо присудження до стягнення з відповідача аліментів в сумі 1900 гривень. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок встановлено у визначеному розмірі, а не в процентному відношенні, тому він повністю покладається на відповідача. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial