Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В серпні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та його розподіл, усунення перешкод у користуванні власністю. Позивач посилається на те, що в період з 15 червня 2013 року до 01 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. За рік до шлюбу та безпосередньо в період шлюбу сторони мешкали разом у домоволодінні, що належить відповідачу на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS], вели смільне домашнє господарство та були пов'язані спільним побутом. З початку лютого 2014 року між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини. Шлюб між сторонами був розірваний у судовому порядку у лютому 2014 року. Позивач повернувся проживати до своїх батьків, а відповідач продовжує мешкати у домоволодінні, за місцем фактичного перебування: [ADDRESS]. За час шлюбу сторони набули спільне майно: диван («БАРОН» АМR-3ТL, снейк 2223) коричневого кольору вартістю 8 930 грн., холодильник «Ніtachi» сірого кольору вартістю 7 400 грн.; планшетний комп'ютер «Lenovo s6000» (16 GН ЗG ВLАСК LENOU) вартістю 2 999 грн.; телевізор «Филипс» (LCD/LED) вартістю 15 469 грн. (за кредитним договором №85018493110). Окрім зазначених речей, відповідач, після розлучення, навмисно порушує право власності позивача, шляхом відмови в поверненні, обмежуючи доступ для користування та розпорядження і утримуючи особисте майно та речі індивідуального характеру придбані до шлюбу, а саме: супутникова тарілка вартістю 900 грн.; спортивне устаткування (штанга) - вартістю 1000 грн. Уточнивши свої позовні вимоги [PERSON] просить взнати спільною сумісною власністю: диван коричневого кольору вартістю 8 930 грн. («БАРОН» АМR-3ТL, снейк 2223), холодильник «Ніtachi» сірого кольору вартістю 7 400 грн., планшетний комп'ютер «Lenovo s6000» (16 GН ЗG ВLАСК LENOU) вартістю 2 999 грн., телевізор «Филипс» (LCD/LED) вартістю 15 469 грн. та виділити за ним телевізор «Филипс» (LCD/LED) вартістю 15 469 грн. Крім того, [PERSON] просить йому усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом зобов'язання відповідача не перешкоджати демонтуванню на вивозу з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], його особистого майна та речей індивідуального характеру, а саме: супутникової тарілки - вартістю 900 грн. та спортивного устаткування (штанга) вартістю 1000 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що до реєстрації шлюбу, з відповідачем він проживав близько року - з вересня 2012 року. До реєстрації шлюбу в вересня 2012 року він за власні кошти придбав супутникову тарілку та встановив її в домоволодіння відповідача. Крім того, до шлюбу ним було придбано та привезено в домоволодіння відповідача спортивне устаткування, втому числі штанга. До шлюбу, але вже під час спільного проживання з [PERSON] вони збудували огорожу, роботи по будівництву якої він здійснював самостійно. До шлюбу вони здійснили капітальний ремонт в будинку, а після укладення шлюбу на подаровані 20 тис. грн.. - будівництво господарських будівель, де частину робіт він здійснював самостійно. Телевізор «Филипс» вони придбали в кредит за 15 469 грн. в березні 2013 року та здійснювали платежі згідно графіка. На даний час телевізор перебуває у його користуванні. Спірний диван «Барон» їм в травні 2013 року, надавши грошові кошти на його придбання, подарували батьки на честь їхнього одруження. Холодильник «Ніtachi» сірого кольору вартістю 7 400 грн. вони придбали під час шлюбу за спільні кошти - в вересні 2013 року. Планшетний комп'ютер «Lenovo s6000» вартістю 2 999 грн. вони придбали за спільні кошти в листопаді 2013 року. Деякі особисті речі [PERSON], відповідач повернула йому в травні 2014 року, але до цього часу чинить перешкоди в поверненні йому супутникової тарілки та спортивного устаткування (штанги). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася та надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечуючи проти позову пояснила, що предметом даного позову є лише майно придбане під час шлюбу, а тому диван та телевізор не можуть бути спільним майном подружжя. Грошові кошти на придбання планшетного комп'ютера надавала мати відповідача для використання нею в роботі. Вважає, що докази придбання позивачем супутникової тарілки та спортивного устаткування (штанги) відсутні. Посилаючись на суперечливість пояснення позивача з письмовими доказами - квитанцією про придбання дивану, тому вважає недостовірними відомості вказані в квитанції про придбання планшетного комп'ютера. Заслухавши сторони та покази свідків, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на протязі всього часу спільного проживання [PERSON] з [PERSON] вони допомагали їх родині фінансового та шляхом надання фізичної допомоги при будівництві. Оскільки будинок, де планували проживати їх син з [PERSON], був майже без меблів, вони з батьками відповідача до реєстрації шлюбу сторін, купили та подарували їм диван коричневого кольору, вартістю близько 9000 грн. Пізніше вони також за спільні кошти його сім'ї та батьків відповідача придбали холодильник та подарували його сторонам. Щомісяця він надавав [PERSON] грошові кошти в сумі 500 грн. для сплати кредитних платежів за куплений ними телевізор. Супутникову тарілку сторони придбали під час шлюбу. Позивач до реєстрації шлюбу мав у своєму володінні деяке спортивне устаткування, в тому числі штангу, яку він перевіз до будинку позивача. [PERSON], як свідок пояснила, що до реєстрації шлюбу сторони фактично проживали однією сім'єю в будинку відповідача, де [PERSON] здійснював ремонтні роботи. Вона з чоловіком [PERSON] домовившись із батьками відповідача за спільні кошти придбали для своїх дітей диван, який подарували їм до шлюбу. Під час шлюбу, вони надали грошові кошти та спільно з батьками відповідача придбали для них холодильник та деяку іншу побутову техніку. Супутникову антену її син [PERSON] придбав до шлюбу та встановив в будинку відповідача. Під час шлюбу сторони придбали планшетний комп'ютер за їх спільні грошові кошти. Телевізор сторони придбали під час шлюбу в кредит та повернули за нього всі грошові кошти вже після розлучення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він підтримував дружні відносини з родиною [PERSON] та відвідуючи їх будинок йому стало відомо, що до реєстрації шлюбу, сторони фактично проживали однією родиною та придбали телевізор. Диван, холодильник, супутникову антену та планшетний комп'ютер сторони придбали під час шлюбу. Спортивне устаткування [PERSON] привіз зі свого попереднього місця проживання в будинок, де він проживав з відповідачем. Свідок [PERSON] в судовому засадні пояснив, що він в вересні 2012 року, за попередньою домовленістю з [PERSON] купив дві супутникові антени і обладнання до них за надані грошові кошти останньої. Придбані антени він самостійно змонтував та установив на фасаді будинку, належного [PERSON] На даний час дані антени перебувають на тому ж місці, де він їх встановив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він за усною домовленістю з [PERSON], як здійснювала з ним розрахунок, виконував певні оздоблювальні роботи в її будинку в декілька етапів: спочатку в листопаді 2010 року, а потім - листопаді 2012 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з березня 2013 року її дочка [PERSON] почала проживати з позивачем. Їй відомо, що ввесь свій спортінвентар позивач забрав з будинку відповідача, в тому числі штангу. Супутникові тарілки встановлені на будинку її дочки до шлюбу з [PERSON] за її кошти, яка вона давала своїй дочці для передачі їх [PERSON] Диван коричневого кольору вони з батьками позивача купили за спільні кошти та подарували сторонам на честь їх одруження. Крім того, свідок пояснила, що вона давала позивачу грошові кошти для придбання для неї, а саме для використання в підприємницькій діяльності, планшетного комп'ютера, який і на даний час перебуває у неї. Щодо холодильника [PERSON] пояснила, що ніякого холодильника в будинку відповідача немає, та їй не відомо про придбання такого холодильника сторонами під час шлюбу. Згідно свідоцтва про одруження та рішення Петриківського районного суду від 06.05.2014 сторони перебували в шлюбі протягом часу з 15.06.2013 до16.05.2014 (а.с. 7, 9). За кредитним договором № 85018493110 від 01.03.2013 позивач цього ж дня придбав телевізор (LCD/LED) вартістю 15 469 грн. (а.с. 13-16). Відповідно до копії замовлення, виданої 12.06.2014, [PERSON] 16.05.2013 замовив товар зі складу: «Барон» АМR-3ТL, снейк 2223 коричневого кольору, вартістю 8 930 грн. (а.с. 22). За наданим суду чеком № 2328 від 08.11.2013 вартість придбаного планшетного комп'ютера складає 2999 грн. (а.с. 20). Згідно витягу про реєстрацію права власності від 20.12.2005 та договору купівлі-продажу, власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 97-99). Інші надані суду сторонами як докази: довідка про склад сім'ї [PERSON], квитанції, товарні чеки, висновок за матеріалами ЖЄОЗПВКП, довідка про нараховану заробітну плату та фотознімки (а.с. 8, 19-21, 23-32, 100-112), судом не беруться до уваги при вирішенні даного позову як такі, що є не належними відносно предмету спору та не містять відомостей щодо предмета доказування. Враховуючи підставу і зміст позовних вимог, їх фактичне і нормативно-правове обґрунтування, які викладені в поданій до суду позовній заяві, судом встановлено, що правовідносини між сторонами регулюються положеннями глав 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка» та глави 8 «Право спільної сумісної власності», Розділу ІІ Сімейного кодексу України і главою 26 «Право спільної власності» та главою 29 «Захист права власності» Розділу І, Книги третьої Цивільного кодексу України. Так згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Крім того, статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 71 СК України визначає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу. Згідно статтей 387 і 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи пояснення позивача і представників сторін, надані сторонами докази: покази свідків та письмові матеріали суд вважає доведеним та встановленим, що спірний телевізор (LCD/LED) вартістю 15 469 грн. та диван «БАРОН» вартістю 8 930 грн. придбаний до шлюбу, а тому не можуть бути предметом спільного сумісного майна подружжя та, відповідно, не підлягати розділу за правилами поділу майна подружжя. Крім того, не доведеним, за принципами змагальності та обов'язку доказування, передбачених ст. 10 та 60 ЦПК України, є дані щодо придбання сторонами під час шлюбу за спільні кошти холодильника «Ніtachi» вартістю 7 400 грн. і планшетного комп'ютера «Lenovo s6000» (16 GН ЗG ВLАСК LENOU) вартістю 2 999 грн. Покази свідків позивача щодо придбання даного майна сторонами під час шлюбу за спільні кошти, суд не приймає як достовірний доказ існування таких обставин, так як вони спростовуються показами свідка, заявленого відповідачем. До того ж, позивачем не надано інших доказів на підтвердження своїх пояснень щодо існування таких обставин. В той час, сам факт існування квитанції про придбання планшетного комп'ютера в період перебування сторін в шлюбі не може свідчити про придбання його подружжям за спільні кошти. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання спільним сумісний майном подружжя телевізора (LCD/LED), дивану «БАРОН», холодильника «Ніtachi», планшетного комп'ютера «Lenovo s6000» та їх розподіл, безпідставні та задоволенню не підлягають. Проаналізувавши надані сторонами докази та враховуючи, що відповідач фактично заперечує придбання позивачем до шлюбу супутникової антени і наявність у нього спортивного устаткування (штанги) та його перебування у відповідача, крім того, надані позивачем доказами не доводять вказані обставини, що підлягає обов'язковій перевірці та встановленню при розгляді індикаційного позову, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо повернення йому особистого майна: супутникової антени і спортивного устаткування (штанги) не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed