Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

В позові до суду позивач зазначив, що 13.12.2006 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк»та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір за № 05/46 про надання кредиту в сумі 10 000 доларів США зі сплатою 13% річних з терміном користування до 13.12.2018 року. 12.12.2008 року між банком та відповідачем укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, за умовами якого за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 16,5 % річних. 26.04.2010 року між банком та відповідачем укладено додатковий договір № 4 до Кредитного договору, за умовами якого був зафіксований залишок заборгованості позичальника за основною сумою боргу в розмірі 7 980 доларів США 05 центів, що становить 63119 гривень 00 копійок, зазначено, що кредит виданий у формі відкличної мультивалютної непоновлювальної кредитної лінії, встановлювався загальний ліміт заборгованості в гривні в сумі 63119 гривень 00 копійок, за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 21 % річних. 18.05.2010 року змінена назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», яке і є правонаступником попереднього Товариства. Банк виконав умови кредитного договору та надав відповідачу кредит, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Факт видачі кредиту підтверджується меморіальним ордером. Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, погашення за кредитом та відсотками відповідного до встановленого графіка повністю не сплачувалися, тому зобов'язання по кредитному договору до теперішнього часу відповідачем виконані частково. Станом на 06.08.2015 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 42 936 гривень 43 копійки. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно, згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 року продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» по 19.03.2018 року включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіній Марині Анатоліївні строком на два роки по 19.03.2018 року включно, яка, відповідно до довіреності (а.с.123) уповноважила Савицьку С.С. представляти інтереси ПАТ «ВіЕйБі Банк», яка в свою чергу звернулась до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи без участі позивача (а.с.122). В позові до суду позивач просив стягнути з відповідача вказану суму боргу. Представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» Луценко Ю.В. звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, де зазначив, що з моменту відкриття провадження у справі заборгованість відповідача перед банком збільшилась і станом на 28.04.2016 року складає 50854,84 грн., тому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 50854,84 грн. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Представник відповідача - [PERSON] пояснив суду, що свої зобов'язання відповідач виконувала належним чином, але у лютому 2015 року Ніжинське відділення Першої Київської філії ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у м. Ніжині припинило свою діяльність у м. Ніжині і його місцезнаходження відповідачу не відоме. Ніяких повідомлень про зміну місцезнаходження або передачу прав кредитора іншої особі відповідач не отримувала і про це їй нічого не було відомо. Коли в квітні 2015 року, зважаючи на закриття Ніжинського відділення, відповідач повторно звернулась до відділення ПАТ «Привабанк» для перерахунку коштів на рахунок ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на виконання умов кредитного договору, в перерахунку коштів їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю розрахункового рахунку. Після цього відповідач зателефонувала до Київського відділення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з проханням надати рахунок для перерахунку кредитних грошей. Працівник банку пообіцяла зателефонувати пізніше та повідомити рахунок, але цього не сталось. 05 травня 2015 року відповідач звернулась до начальника ПАТ «ВіЕйБі Банк» з проханням повідомити реквізити для проведення розрахунку за кредит, але відповіді на заяву відповідач не отримала. Вважає, що своїми діями банк унеможливив відповідачу виконання умов кредитного договору, тому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача - [PERSON], вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого висновку. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк»та відповідачем [PERSON] було укладено 13.12.2006 року кредитний договір за № 05/46 про надання кредиту в сумі 10 000 доларів США зі сплатою 13% річних з терміном користування до 13.12.2018 року. 12.12.2008 року між банком та відповідачем укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, за умовами якого за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 16,5 % річних. 26.04.2010 року між банком та відповідачем укладено додатковий договір № 4 до Кредитного договору, за умовами якого був зафіксований залишок заборгованості позичальника за основною сумою боргу в розмірі 7 980 доларів США 05 центів, що становить 63119 гривень 00 копійок, зазначено, що кредит виданий у формі відкличної мультивалютної непоновлювальної кредитної лінії, встановлювався загальний ліміт заборгованості в гривні в сумі 63119 гривень 00 копійок, за користування кредитними коштами встановлювалася плата в розмірі 21 % річних. Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, погашення за кредитом та відсотками відповідного до встановленого графіка повністю не сплачувалися, тому зобов'язання по кредитному договору до теперішнього часу відповідачем виконані частково. Станом на 28.04.2016 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 50 854 гривні 84 копійки з них: заборгованість за кредитом - 38741,95 грн., відсотки за користування кредитом - 8785,54 грн., штрафу в розмірі 3327,35грн., що підтверджується розрахунком заборгованості(а.с.117). Згідно з пунктом 3.3.3 ккредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1, не пізніше визначеного п.1.2 цього договору терміну повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливу неустойку. Пунктом 3.2.4 Кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати достроково повернення кредиту, сплати процентів та відповідних штрафних санкцій, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору за неналежне виконання грошових зобов'язань, передбачених п. 3.3.3 договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання. Відповідно до п. 3.2.12 кредитного договору Банк має право стягувати з позичальника неустойку за невиконання чи неналежне виконання умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися сторонами належним чином у встановлені строки. На підставі ст.ст.625, 1048, 1049, 1050 ЦК України відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, в разі прострочення якого повинен сплатити грошову суму кредиту, проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. З копії меморіального валютного ордеру (а.с.39) вбачається, що свої зобов'язання позивач виконав, надавши обумовлену кредитним договором суму відповідачу, про не заперечує і сама відповідач. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача - [PERSON] про те, що банк своїми діями унеможливив відповідачу виконання умов кредитного договору. Пунктом 2.5.1 додаткового договору № 4 від 26.04.2010 року до кредитного договору № 05/46 від 13.12.2006 року передбачено, що позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої у графіку, поповнювати транзитний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредити, процентів та інших виплат, встановлених в графіку. Пунктом 2.1.1.2 вказаного договору передбачений номер цього рахунку - 29099240310116. Кредитним договором не передбачений обов'язок позичальника здійснювати платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у якомусь чітко визначеному відділені банку, а зазначений обов'язок поповнювати транзитний рахунок. Цей рахунок був зазначений також у вимозі про повернення кредитних коштів від 13.07.2015 року, яка була направлена відповідачу. Отже, рахунок для погашення позичальником заборгованості за кредитним договором не змінювався. Позичальник може здійснити погашення заборгованості у будь-якому працюючому відділені банку чи шляхом безготівкового перерахування через будь -яку фінансову установу. Відповідач жодним чином не довів фактів своїх звернень до банку та фактів відмов чи не реагування з боку банку на її звернення окрім листа від 16.05.2015 року, тобто всі посилання відповідача на порушення банком умов кредитного договору є безпідставними, жодним чином не підтвердженими доказами. Про невиконання відповідачем взятих зобов'язань свідчить заборгованість, розмір якої підтверджується розрахунком позивача, у спростування якої протягом розгляду справи жодні докази відповідачем не надані. З огляду на встановлене суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому їх слід задовольнити у повному обсязі, та, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави 508 грн.55 коп. судового збору.

Outcome: approved