Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області, КП «Теплопостачання міста Одеси» про зняття арешту. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд позивач вказувала, що постановою державного виконавця Відділу ДВС Малиновського РУЮ міста Одеси (в теперішній час Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області) від 26 січня 2007 року був накладений арешт на частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Позивач зверталась до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області, однак вирішити питання про зняття арешту не уявилось можливим, оскільки матеріали відповідного виконавчого провадження були знищені. Виходячи з викладеного, [PERSON] звернулась з даним позовом до суду, в якому просила зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна 1/5 та 1/10 частини квартири [ADDRESS], які належать [PERSON], накладені постановою державного виконавця Рябченко Т.О. Відділу ДВС Малиновського РУЮ міста Одеси від 26 січня 2007 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в ході примусового виконання виконавчого листа №2-4394, виданого 06 листопада 2006 року Малиновським районним судом міста Одеси про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПП «КП ОТС» у розмірі 1971,83 гривень. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області у відкрите судове засідання не зявився, відділ повідомлявся судом про розгляд цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі. Представник КП «Теплопостачання міста Одеси» у відкрите судове засідання не зявився, підприємство повідомлялось судом про розгляд цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. З огляду на неявку представників відповідачів по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що на виконанні Відділу ДВС Малиновського РУЮ міста Одеси (в теперішній час Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області) знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4394, виданого 06 листопада 2006 року Малиновським районним судом міста Одеси про стягнення боргу з [PERSON] у розмірі 1971,83 гривень. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем постановою від 26 січня 2007 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме: 1/5 + 1/10 частини квартири [ADDRESS], а також заборонено здійснювати відчуження майна, що належить [PERSON], а саме: 1/5 + 1/10 частини квартири [ADDRESS]. Як випливає з довідки КП «Теплопостачання міста Одеси» №13/3-2711 від 16 грудня 2016 року, у [PERSON] відсутня заборгованість перед підприємством. Згідно листа Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області №163790/1 від 20 грудня 2016 року, станом на 20 грудня 2016 року відкриті виконавчі провадження стосовно [PERSON] відсутні. Разом з тим, архівні виконавчі провадження за 2007 рік знищені у звязку із закінченням терміну зберігання. Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 50 ч.ч.1-3 Закону України «Про виконавче провадження» (в попередній редакції), у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх предявлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Таким чином, суд погоджується з позицією сторони позивача, що відсутні правові підставі для обтяження даного майна, у звязку з чим суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову. Як передбачає ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Однак в даному випадку суд не вбачає необхідності у визначенні порядку виконання відповідного рішення, оскільки запропонований стороною до встановлення порядок фактично дублює позовну вимогу та відповідні застереження є передчасними.

Outcome: approved