Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Твердохлiб В.С., в якому позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNNPG40000000239 звернути стягнення на квартиру загальною площею 44,30 кв.м., житловою площею 30,90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в Договорі іпотеки, а саме 50000,00 гривень, будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також стягнути судові витрати у справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 17 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та Твердохлiб В.С., був укладений кредитний договір № DNNPG40000000239, згідно умов якого позивач надав, а відповідач взяв грошові кошти в розмірі 12500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17 вересня 2027 року. У порушення законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16квітня 2015 року має заборгованість в розмірі 82716,80 гривень, що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 37008,41 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 33830,12 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4358,56 гривень, штраф (процентна складова) - 7519,71 грн. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між сторонами було договір іпотеки від 17 вересня 2007 року, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 44,30 кв.м., житловою площею 30,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а тому просить виселити відповідача та інших осіб з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, оскільки судом рекомендовано направлялись судові повістки на зареєстроване місце проживання відповідача, про причини неявки суд до відома не поставив. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 17 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та Твердохлiб В.С. було укладено кредитний договір № DNNPG40000000239, згідно умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 12500,00 гривень, а відповідач взяв на себе зобов'язання використати кредит на обумовлені в договорі цілі, сплачувати відсотки за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту частинами в порядку встановленому договором з кінцевим терміном повернення коштів 17 вересня 2027 року. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Позивачем виконані його зобов'язання по договору в повному обсязі надано кредитні кошти, а відповідач в свою чергу порушив умови виконання зобов'язань взятих на себе, а саме, не вчасно та не в повному обсязі сплачував кредитні кошти та відсотки за користування кредитом відповідно до кредитного договору, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 16 квітня 2015 року має заборгованість в розмірі 82716,80 гривень, що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 37008,41 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 33830,12 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 4358,56 гривень, штраф (процентна складова) - 7519,71 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором № DNNPG40000000239 від 17 вересня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 44,30 кв.м., житловою площею 30,90 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт, того, що відповідачем не належним чином виконано зобов'язання за кредитним договором № DNNPG40000000239 від 17 вересня 2007 року, то суд вважає за можливе, з метою захисту порушеного права позивача, звернути стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог позивача за зазначеним кредитним договором. Статтею 39 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України Про іпотеку, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, а ч.3 ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх, що мешкають в ньому, за винятками, встановленими законом. Як вбачається з довідки ГУДМС Ураїни в Дніпропетровській області, [PERSON] за адресою [ADDRESS], не значиться. Таким чином, суд вважає за можливе виселити відповідача з квартири, загальною площею 44,30 кв.м., житловою площею 30,90 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Що стосується виселення та зняття з реєстрації інших мешканців, які зареєстровані у вказаній квартирі, то суд вважає що в задоволенні цих позовних вимог належить відмовити, оскільки позивачем не заявлено позовних вимог до цих осіб, а суд позбавлений права самостійно залучати їх в якості відповідачів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 995,57 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved