Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 005-20522-011209. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що між\~\~позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 005-20522-011209 від 01.12.2009 року, відповідно до якого позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок № 26257903245317 в національній валюті України, та надав відповідачеві платіжну картку, тобто позивач надав відповідачеві кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. 00 коп. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3436,55 грн. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 20.07.2015 року у сумі 3436,56 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 3436,55 грн., простроченого тіла кредиту у сумі 0,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за комісіями у сумі 0,00 грн. Зазначали, що в добровільному порядку відповідач суму боргу за договором кредиту не сплачує, у зв'язку з чим позивач звернувся з зазначеним позовом до суду. В судове засідання представник позивача [PERSON], який діє на підставі не зявився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, у позові зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не направляв, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, 01.12.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 005-20522-011209, відповідно до якого відповідачеві було відкрито картковий рахунок № 26257903245317 в національній валюті України та надано платіжну картку. Тобто, позивач надав відповідачеві кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. 00 коп. та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3436,55 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобовязаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в позовному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або овердрафтом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦПК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач, згідно розрахунку заборгованості за договором № 005-20522-011209 від 01.12.2009 року станом на 20.07.2015 року у сумі 3436,56 грн., яка складається з тіла кредиту у сумі 3436,55 грн., простроченого тіла кредиту у сумі 0,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за комісіями у сумі 0,00 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного й

Outcome: approved