Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Дергачівська міська рада Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 17.05.1994 належить на праві приватної власності [PERSON] В зазначеному будинку зареєстрована вона, її син [PERSON] та її брат [PERSON] [PERSON] фактично в зареєстрованому будинку не проживає, участі в його обслуговуванні не приймає, комунальні сплати не здійснює, кореспонденція та листи на його ім'я за вказаною адресою не надходять. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки, причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Дергачівської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутністю представника та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України) та допустимими (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст.82 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору дарування від 17.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-1335. Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 02.09.2008. Згідно акту депутата Дергачівської міської ради Харківської області від 26.06.2017 починаючи з 2016 року відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає. Оскільки, протягом більш ніж шести місяців відповідач в будинку не мешкає, згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, ст.72 ЖК України він втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, відповідач в належному позивачці будинку не проживає, участі в його обслуговуванні та сплаті всіх комунальних платежів не приймає, особистих речей його в будинку не має, кореспонденція та листи на його ім'я по вказаній адресі не надходить, права власності на будинок не має, однак він залишається бути зареєстрованим в належному їй будинку. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 640 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.319 ЦК України,

Outcome: approved