Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] посилаючись на те, що 04 травня 2012 року близько 15 годин 10 хвилин, у с. Приморське Василівського району Запорізької області, неповнолітня [PERSON], керуючи мопедом VIPER STORM, державний реєстраційний номер [NUMBER]. порушила правила дорожнього руху, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку, під керуванням позивача. Ухвалою Василівського районного суду від 23.06.2014 року на підставі ч.1 ст.105 КК України щодо [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження. Внаслідок зіткнення мопеда з його автомобілем [NUMBER], останньому було завдано технічних пошкоджень. На підставі висновку експертного дослідження від 12 липня 2012 року ПП [PERSON] розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] станом на 08.07.2012 року становить 7820 грн. згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.07.2012 року вартість послуг експерта складає 480 грн. Крім того, на підставі квитанції від 15.07.2012 року позивач сплатив послуги на надання правової допомоги в сумі 1500 грн. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача, який був джерелом доходів для позивача та членів його сім'ї, позивач понад двох років позбавлений можливості користуватися автомобілем та вимушений нести у зв'язку з цим додаткові матеріальні витрати, тому вважає що йому також заподіяно моральну шкоду, яку він оцінив у 5000 гривень. Позивач просить суд стягнути відповідачів на його користь 8300 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1500 грн. витрати на правову допомогу, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, мотивуючи тим, що неповнолітня [PERSON] не винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 04 травня 2012 року близько 15 годин 10 хвилин, у с. Приморське Василівського району Запорізької області, неповнолітня [PERSON], керуючи мопедом VIPER STORM, державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись зі швидкістю близько 30 км/год, в напрямку м. Василівка порушила вимоги п.п.10.1, 34 (дорожня розмітка 1.1) Правил дорожнього руху України, щодо інформування інших учасників дорожнього руху про маневрування, не маючи пріоритет перед іншими учасниками дорожнього руху, перетнула вузьку суцільну лінію, що розділяє транспортні потоки, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з транспортним засобом, що рухався в зустрічному напрямку, а саме автомобілем [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 червня 2014 року, що набрала законної сили, з урахуванням виправлень внесених ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 липня 2014 року, [PERSON], [INFO], визнано такою, що вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК України. На підставі ч.1 ст.105 КК України щодо [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок суду у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлена вина [PERSON] в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправним діянням заподіювача. Положеннями ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, при цьому збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридично особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.3 ст.33 ЦК України неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до ст.1179 ЦК України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під час дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить позивачу [PERSON] Про наявність механічних пошкоджень свідчать довідка ДАІ про наявність механічних пошкоджень, висновок експертного дослідження від 12 липня 2012 року, за яким розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] станом на 08.07.2012 року становить 7820 грн. Також позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.07.2012 року сплачені вартість послуг експерта в сумі 480 грн. Розмір заподіяної позивачу майнової шкоди визначено відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні», а звіт про оцінку відповідає вимогам ст. 64 ЦПК України. Клопотань про призначення експертизи відповідачі не заявляли. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд враховує, що [PERSON], [INFO], є неповнолітньою, навчається, не працює, не має власного майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги позивача, ухвалою суду від 23 червня 2014 року встановлена наявність вини неповнолітньої [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тому на підставі ч.2 ст.1179 ЦК України приходить до висновку про стягнення шкоди з відповідачів [PERSON], [PERSON], які є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Із змісту ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги, що в результаті ДТП позивач був позбавлений можливості користуватися пошкодженим автомобілем, внаслідок чого був порушений звичний спосіб його життя, всі ці обставини впливають на його психічний стан та завдають йому моральні страждання. Виходячи з засад розумності, справедливості і виваженості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково на суму 2 000 грн. Не заслуговують на увагу заперечення відповідачів про те, що неповнолітня [PERSON] не винна у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки зазначені обставини встановлені судом в порядку кримінального судочинства. До того ж, ухвала суду сторонами не оскаржена. Ч.2 ст.84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] 25.07.2012 року укладено угоду про надання правової допомоги та представництва, на виконання якої [PERSON] сплатив за квитанцією від 15.07.2012 року 1500 грн. за правову допомогу. Право [PERSON] на зайняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 28.01.1994 р. Акт виконаних робіт та розрахунок фактичних витрат робочого часу адвоката на вчинення тих чи інших дій та із зазначенням конкретно наданих послуг на зазначену суму при розгляді справи в суді не надані. Разом з тим, адвокат [PERSON] представляла інтереси позивача в судовому засіданні, тому витрати на правову допомогу необхідно визначити у розмірі, який відповідає часу участі у судовому засіданні та граничному розміру компенсації відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191-VI від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014» встановлено, що у 2014 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня 2014 року становить 1218 грн. Отже, розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 487 грн. 20 коп. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу. Адвокат [PERSON] приймала учать у судовому засіданні, призначеному на 29.08.2014 року (1,5 години), тому розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати (1,5 години х 487,20 грн.) 730,80 грн. За правилами ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави пропорційно задоволеним вимогам також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial