Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Балт» (далі - відповідач) про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 листопада 2009 року він отримав у Шаргородський державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідно до якого став власником земельної ділянки розміром 1,9485 га на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Зазначену земельну ділянку позивач успадкував після свого діда [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до умов договору оренди землі від 20 червня 2007 року [PERSON] передав земельну ділянку в оренду ТОВ «Агро-Балт» строком на десять років. Листом від 17 лютого 2017 року позивач повідомив відповідача, що продовжувати дію договору оренди землі не буде, однак в подальшому дізнався, що належна йому земельна ділянка, зазначена вище, передана в оренду відповідачу відповідно до договору оренди землі від 20 травня 2011 року. Позивач зазначає, що вказаний договір оренди землі з відповідачем він не укладав та не підписував, а тому просить визнати його недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у ньому, просили його задовольнити. Представник відповідача, заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача, зазначив, що останній пропустив строк позовної давності для звернення до суду, оскільки міг знати про існування договору оренди землі № 118 від 20 травня 2011 року, про що свідчать систематична виплата орендної плати позивачу на підставі вищезазначеного договору. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, неупередженості та своєчасності розгляду і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд встановив наступне. Відповідно до договору оренди земельної ділянки № 74 від 20 червня 2007 року [PERSON] передав ТОВ «Агро-Балт» строком на десять років земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 1, 9485 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 04 вересня 2007 року №040787800049 (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 листопада 2009 року посвідчено, що спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON], яке складається з земельної ділянки площею 1,9485 гектара, розташованої на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 5). 01 квітня 2010 року на підставі вищезазначеного свідоцтва про спадщину позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,9485 га, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 6). У відповідності до вимог договору оренди землі № 118 від 20 травня 2011 року [PERSON] передав ТОВ «Агро-Балт» в строкове платне користування земельну ділянку площею 1, 9485 га (ріллі) строком на десять років (а.с. 14-16). Укладений між позивачем та відповідачем строком на десять років договір оренди землі, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним номером 79174344 від 30 січня 2017 року, тобто на час дії договору оренди земельної ділянки № 73 від 20 червня 2007 року (а.с. 13). Про існування вищезазначеного договору оренди землі позивачу стало відомо в лютому 2017 року, що було встановлено в судовому засіданні, в зв'язку з чим твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним, а вимога про відмову в задоволенні позову за таких обставин необґрунтованою. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає після укладення договору оренді і його державної реєстрації. Право оренди землі оформлюється договором, який реєструється відповідно до закону. Згідно з ч. 1ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянка на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, ГК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Як вбачається з матеріалів справи позивач та відповідач, узгодивши усі істотні умови щодо оренди земельної ділянки 20 травня 2011 року підписали договір оренди землі № 118. Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень ст. 638 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Порядок державної реєстрації права оренди земельної ділянки регулювався на час укладення договору Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему України 02 липня 2003 р. N 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за N 641/7962 (далі - Тимчасовий порядок), та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04 травня 99 N 43. Згідно визначеному на той час порядку, повноваження щодо реєстрації договорів оренди землі до 01 січня 2011 року покладались на Центр Державного земельного кадастру та його структурні підрозділи. Тимчасовим порядком передбачено, що державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації (п. 4.2). Оператор (реєстратор) здійснює видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договору оренди (суборенди) землі супроводжується внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому оператор (реєстратор) відображає дані державної реєстрації на всіх примірниках державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі (п. 2.8). Як вбачається з договору оренди землі від 20 травня 2011 № 118, який досліджений в судовому засіданні та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права договір зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним номером 79174344 від 30 січня 2017 року. Таким чином, сторони договору оренди виконали вимоги закону щодо проведення державної реєстрації договору оренди землі, надавши його уповноваженому державою органу та отримали підтвердження проведення державної реєстрації - відмітку реєстратора із зазначенням номеру такої реєстрації, що свідчить про те, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки відбулася. Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. За таких обставин, перехід до позивача права власності на земельну ділянку передану в оренду ТОВ «Агро-Балт» спадкодавцем [PERSON] відповідно до договору оренди земельної ділянки № 74 від 20 червня 2007 року, який ніким не оспорений, не припинив дію, а тому договір, продовжував діяти до 20 червня 2017 року. Беручи до уваги вищезазначене, оспорюваний договір оренди землі № 118 від 20 травня 2011 року яким [PERSON] передав ТОВ «Агро Балт» в строкове платне користування земельну ділянку площею 1, 9485 га (ріллі) строком на десять років зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за індексним номером 79174344 від 30 січня 2017 року, слід визнати недійсним, оскільки дія цих двох договорів у часі суперечить вимогам земельного законодавства, так як існують два договори, які стосуються одного й того самого предмету оренди, що в ході виконання таких договорів призвело до правової невизначеності, та порушення прав та обов'язків орендодавця.

Outcome: approved