Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В своєму позові [PERSON] посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. За згодою його покійного батька, як член його сім'ї - двоюрідний брат, в даному будинку був зареєстрований [PERSON] З часу своєї реєстрації і до цього часу [PERSON] фактично в даному будинку не проживає, в будинку відсутні належні останньому речі. Однак, на його усні звернення відповідач не реагує та в добровільному порядку з реєстрації знятися відмовляється. Посилаючись на ст.405 ЦК України, просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному йому на праві власності будинку, розташованому по [ADDRESS] В судове засідання позивач та його представник не з'явився, однак представник позивача подав до суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу за його відсутності, дає свою згоду на заочний розгляд справи. Будучи у відповідності до ст.ст.74 ч.5 абз.2,3, 76 ч.4 ЦПК України належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився та про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, у відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України судом розглянуто справу без присутності сторін, на підставі наявних в ній доказів, тобто заочно. Дослідивши наявні в цивільній справі докази, суд встановив, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №23108849 [PERSON] з 17.06.2014 року є власником житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Довідкою, виданою виконавчим комітетом Гвіздовецькою сільської ради Сокирянського району №826 від 17.06.2014 року, а також витребуваною судом в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України довідкою підтверджується, що [PERSON], як член сім'ї бувшого власника - [PERSON], зареєстрований в будинку по [ADDRESS]. При цьому, вищезазначеною довідкою також підтверджується, що відповідач в будинку позивача не проживав і не проживає. Рішенням завідувача Сокирянським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 15.07.2014 року відмовлено [PERSON] у знятті [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] та запропоновано з даного питання звернутися в суд. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1383-1У (надалі - Закон) реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст.7 вищезазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, питання реєстрації місця проживання особи відносяться до категорії понять, які регулюються житловим законодавством. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, відповідач фактично не проживає в будинку позивача без поважних причин більше одного року. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному позивачу житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому його місця проживання, яка є похідною від наявності у відповідача права на користування житлом, тому позовні вимоги суд вважає обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. В позовній заяві позивач не наполягав на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат, тому суд не вирішує питання про їх стягнення. На підставі ст. 405 ч.2 ЦК України та

Outcome: approved