Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Вказаний вище позов надійшов до суду 04.12.2017 року до набрання чинності ЦПК України в новій редакції, тому відповідно до ст. 110 ч.1 ЦПК України позовні вимоги були поєднанні в одному провадженні, що відповідало вимогам Закону який надавав подавати позов за вибором позивача. При розгляді справи по суті набрав чинності новий ЦПК України який вступив в дію з 15 грудня 2017 року по якому справи у судах першої інстанції у провадженні у яких відкрито до набрання чинності нової редакції ЦПК, розглядається за правилами, що діє після набрання чинності новою редакцією Кодексу, тому згідно ст. 188 ч.4 ЦПК України в новій редакції не допускається обєднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких Законом визначена виключна підсудність різним судом. Відповідно до ст. 27 ЦПК України позов до фізичної особи предявляється в суд за зареєстрованим у встановленому Законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено Законом. Тобто, позовні вимоги позивача [PERSON], щодо позбавлення батьківських прав повинно розглядатися за місцем проживання відповідача. Позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, згідно ст. 28 ЦПК України можливо розглянути за місцем проживання позивача в позовному провадженні. Враховуючи викладене суд не може роз»єднати позовні вимоги й розглянути їх окремо, так як порушується право підсудності, тому суд вважає, що з урахуванням думки позивача та відповідно до ст. 185 ч.4 п.2 ЦПК України позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав залишаються без розгляду і заява повертається позивачу. Позовні вимоги щодо збільшення аліментів суд розглядає в позовному провадженні без участі відповідача який належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи, але він не з»явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин. Враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу з подальшим постановленням заочного рішення та повідомленням відповідача про її розгляд, який не з»явився в судове засідання з направленням йому копії заочного рішення в порядку, передбаченого ст. 272 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON], підтримала свої позовні вимоги, щодо збільшення розміру аліментів та вказала, що відповідно до рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.04.2011 року стягнуто з [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\3 частки від усіх його доходів. Однак, відповідач на протязі тривалого часу іншої допомоги крім аліментів не надавав, є здоровою та працездатною людиною, та в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в більшому розмірі, просить суд збільшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 2000 грн., щомісячно. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи: -копію паспорта позивача., -копію паспорта та ідентифікаційного номера відповідача, -копію свідоцтва про народження дитини [PERSON], -копію довідки Виконавчого комітету Зачепилівської селищної ради від 14.11.2017 року № 02-24/3359, та від 16.11.2017 року № 02-24/3389, -копію виконавчого листа Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.04.2011 року, -копію рішення суду., -копію довідки Міськрайонного ВДВС по Харківському району м. Люботину ГТУЮ у Харківській області від 23.11.2017 року № 29059. приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково з наступних підстав: Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 143 цс 13 передбачає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 21.04.2011 року стягнуто з відповідача [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\3 частки від усіх його доходів. Однак, відповідач на протязі тривалого часу іншої допомоги крім аліментів не надавав, є здоровою та працездатною людиною, та в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в більшому розмірі. тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на\~\~користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial