Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

В серпні 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказували, що 30.11.2012 року померла їх мати [PERSON], яка на день смерті була зареєстрована та проживала в [INFO]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 0,2174 га, яка знаходиться в селі Піщана по вулиці 50 років Жовтня, 220, яку вона їм заповіла. Посилаючись на наявність відмови нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно, оскільки не здійснена державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку, позивачі просили визнати за ними право власності в рівних частках, а саме на 1/2 частини за кожним земельної ділянки розміром 0,2174 га (кадастровий № 3220484902:00:007:0010), яка закріплена за домоволодінням по вулиці 50 років Жовтня, 220 в с.Піщана Білоцерківського району Київської області. В судове засідання позивачі, представники відповідача та третьої особи не з'явились, в поданих заявах просили розглянути справу у їхню відсутність. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.12.2014 року померла [PERSON], що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть, виданого 04.12.2014 року виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Білоцерківського району Київській області. Згідно наявної в матеріалах справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 328035, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2174 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою Білоцерківський район, с.Піщана, вул.50 років Жовтня, 220 та видана для будівництва та обслуговування житлового будинку з відповідним кадастровим номером: 3220484902:00:007:0010. З матеріалів спадкової справи № 165/2015 вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON]В (дівочі прізвища [PERSON]) є доньками померлої [PERSON]. Відповідно до копії заповіту, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради 11.03.2007 року зареєстрованого в книзі для реєстрації заповітів за № 15 [PERSON] все належне їй майно заповіла своїм дочкам [PERSON] та [PERSON]. 19.08.2016 року постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] відмовлено позивачам в оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, державний акт на яку виданий на ім`я їх матері [PERSON], померлої 04.12.2014 року, у в звязку з тим, що не здійснена державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.3 ст.334 ЦК України). Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Положеннями ст. 392 ЦК України закріплено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З копії спадкової справи вбачається, що будь-які інші спадкоємці на спадкове майно не претендують. Таким чином, позивачі, як спадкоємці за заповітом земельної ділянки, не можуть оформити на спадкове майно відповідне свідоцтво про право на спадщину, хоча фактично вказана земельна ділянка є об'єктом спадкового майна за заповітом, тому суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved