Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що в інформаційному бюлетені «Рідне село» - вісник сільської ради сіл Щасливого та Проліски поширено недостовірну інформацію про позивача, зокрема про те, що [PERSON] є агітатором «Піраміди Чмиря»; завербованою «активісткою» «сєтєвих» агітаторів; відпрацьовує завдання із затягування в «сєтєву» павутину довірливих громадян. Насправді позивач є ветераном праці, багато років працювала у ПАТ «Племінний завод «Бортничі», має гарну репутацію, є шанованою людиною, громадським активістом Громадської спілки «Громада Щасливого», яка покликана захищати інтереси місцевої громади жителів сіл Проліски та Щасливе на добровільних засадах. Громадська спілка «Громада Щасливого» не є політичною партію чи політичною організацією, не висуває кандидатів на посаду сільського голови чи депутатів сільської ради, а виключно реалізовує передбачені Законом права щодо контролю діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування. Зважаючи на те, що поширена відповідачем інформація доведена до відома необмеженого кола осіб, стосується позивача, оскільки її імя та фотографія були надруковані та оприлюднені в статті під назвою «Мережеві агітатори. Агітатори ГС «Громада Щасливого: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]» в інформаційному бюлетені. Поширена інформація є недостовірною, а також порушує особисті немайнові права позивача, так як негативно впливає на соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, створюючи образ позивача як неправдивої людини та шахрая. Зважаючи на це, [PERSON] просить суд визнати недостовірною інформацію, поширену Щасливською сільською радою Бориспільського району в інформаційному бюлетені «Рідне село», просить зобовязати Щасливську сільську раду Бориспільського району публічно спростувати недостовірну інформацію про неї, шляхом публікації спростування, а також відшкодувати їй завдану моральну шкоду у розмірі 8000 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник Щасливської сільської ради Бориспільського району у судове засідання не зявився та про своє ставлення до предявленого позову суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.а.15). Тому, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в інформаційному бюлетені «Рідне село» - вісник сільської ради сіл Щасливого та Пролісок на сторінці 6 поширено інформацію про те, що [PERSON] є агітатором «Піраміди Чмиря»; завербованою «активісткою» «сєтєвих» агітаторів; відпрацьовує завдання із затягування в «сєтєву» павутину довірливих громадян (а.с.6-9). За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення проти неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Враховуючи те, що Щасливською сільською радою Бориспільського району не надано жодних доказів, які б спростовували достовірність поширеної інформації про [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем поширена недостовірна інформація про позивача, яка порушує її честь, гідність та ділову репутацію. Згідно з ч.4 та ч.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила її. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У звязку з цим, для відновлення особистих немайнових прав [PERSON] суд вважає за необхідне зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] шляхом публікації всередині Інформаційного бюлетеня «Рідне село» спростування такого змісту: «В травні 2015 року в інформаційному бюлетені «Рідне село» (Вісник сільської ради сіл Щасливого та Пролісок) (на сторінці 6) була опублікована стаття «Мережеві агітатори ГС «Громада Щасливого: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]». Вказана стаття містила недостовірну інформацію про [PERSON], зокрема про те, що [PERSON] є агітатором «Піраміди Чмиря»; завербованою «активісткою» «сєтєвих» агітаторів; відпрацьовує завдання із затягування в «сєтєву» павутину довірливих громадян. Щасливська сільська рада Бориспільського району Київської області приносить вибачення [PERSON] за поширення недостовірної інформації». Саме таким чином буде відновлено честь, гідність та ділова репутація [PERSON] У відповідності до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд приймає до уваги вказівку [PERSON] на те, що у зв'язку з поширенням відповідачем про неї недостовірної інформації їй завдано моральної шкоди, оскільки поширена про неї інформація впливає на соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, односельчан, знайомих та рідних, створюючи образ як неправдивої, непорядної людини, спотворюючи ділові та професійні якості [PERSON] Тому, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування [PERSON] спричиненої їй моральної шкоди. В той же час з урахуванням принципу розумності та справедливості визначений нею розмір такого відшкодування є в значній мірі завищеним та має бути зменшеним до 3000 гривень. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди є належним в даному випадку. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З квитанції від 13 серпня 2015 року (а.с.1) вбачається, що при предявленні позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок. З огляду на це, з Щасливської сільської ради Бориспільського району на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 487 гривень 20 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial