Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~В серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 11.09.2008 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 164/2008-МК у відповідності до умов якого Банк зобовязався надати останній грошові кошти в сумі 65000 дол. США на споживчі цілі. [PERSON], в свою чергу, зобовязалася прийняти вказані грошові кошти та в строк до 10.09.2018 повернути їх Банку із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 15,9% річних. Незважаючи на взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконала умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих відсотків у встановлені Кредитним договором терміни. Відповідно до укладеного Кредитного договору у випадку прострочення сплати відсотків за користування кредитом [PERSON] зобовязалася сплати на користь позивача пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. У випадку прострочення строків повернення кредиту [PERSON] зобовязалася сплати на користь позивача пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. За порушення строків повернення Кредиту та/чи сплати відсотків за користування Кредитом [PERSON] зобовязалася сплатити позивачу штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню Кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення. Станом на 10.08.2015 заборгованість [PERSON] за договором складає 45386,49 дол. США, що еквівалентно 957195,72 грн. з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 39270,22 дол. США, що еквівалентно 828204,31 грн.; заборгованість по відсотках 3835,02 дол. США, що еквівалентно 80880,12 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 2281,25 дол. США, що еквівалентно 48111,29 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за Кредитним договором, між позивачем і [PERSON] був укладений Договір поруки від 11.09.2008, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати по зобовязаннях [PERSON], що виникають з умов Кредитного договору. Сторони домовилися, що у випадку невиконання [PERSON] взятих на себе зобовязань по Кредитному договору, [PERSON] буде нести солідарну з [PERSON] відповідальність по поверненню суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. В п. 4.1.4 Договору сторони домовилися, що у випадку виникнення у [PERSON] прострочення сплати відсотків за користування Кредитом згідно з Графіком за будь-який період, а також у випадку порушення заставодавцем будь-якої умови договору (ст. 3 цього Договору), Банк має право достроково витребувати наданий [PERSON] Кредит, в тому числі звернути стягнення на заставлене майно. У звязку з викладеним, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, що утворилася. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, в позові останній просив розглянути справу у його відсутність. Вимоги підтримав повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та її представника, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлений особисто. Заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. В судовому засіданні, проведеному 11.01.2018 представник проти заявлених вимог позивача заперечив. Просив у позові відмовити. Відповідачі в судове засідання також не зявились, про судовий розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Заслухавши 11.01.2018 пояснення представника відповідачів, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновків, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між ВАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений кредитний договір № 164/2008-МК, згідно з якого Банк надав останній грошові кошти в сумі 65000 дол. США на споживчі потреби. Кредит надавався позичальнику строком по 10 вересня 2018 року включно зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 15,9% річних, що обчислюються виходячи з 360 днів у році (а.с. 11-12). Сторони погодили, що надання кредиту проводиться шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Позичальника відкритого у ВАТ КБ «Надра» з подальшим перерахуванням за реквізитами, вказаними Позичальником. Надання кредиту відбувається лише за умови надання позичальником відповідного забезпечення виконання своїх зобовязань по цьому Договору (п. 2 Кредитного договору). У випадку прострочення виконання зобовязання у відношенні повернення Кредиту у строк, обумовлений у п. 4.1.2 цього Договору, позичальник сплачує відсотки за користування Кредитом або його частини (якщо зобовязання частково виконані Позичальником) у розмірі 31,8% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням (п. 4.1.2.2 Кредитного договору). Цим Договором сторони погодились про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків за користування Кредитом згідно з Графіком за будь-який період, а також у випадку порушення заставодавцем будь-якої умови договору застави (ст. 3 цього Договору), Банк має право достроково витребувати наданий Позичальнику Кредит, в тому числі звернути стягнення на заставлене майно. Про дострокове витребування кредиту Банк письмово сповіщає Позичальника (п. 4.1.4 Кредитного договору). Позичальник зобовязалася відповідно до цього Договору (Графіку) повернути кредит та сплачувати відсотки за користуванням кредитом, а у випадках передбачених цим Договором також сплатити неустойку та відшкодувати завдані Банку збитки (п. 6.1.2 Кредитного Договору). У разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобовязаний сплатити на користь Банку пеню у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. За порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення (п.п. 9.1-9.2 Кредитного договору). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). [PERSON] зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. [PERSON] зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] в порушення вимог Кредитного договору та вказаних норм ЦК України, в повній мірі не виконала взятого на себе зобов'язання. При зверненні до суду, позивач надав розрахунок заборгованості, згідно з якого заборгованість [PERSON] за договором № 164/2008-МК від 11.09.2008 станом на 10.08.2015 складає 45386,49 дол. США, що еквівалентно 957195,72 грн. з яких: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 39270,22 дол. США, що еквівалентно 828204,31 грн.; заборгованість по відсотках 3835,02 дол. США, що еквівалентно 80880,12 грн; пеня за прострочення сплати кредиту 2281,25 дол. США, що еквівалентно 48111,29 грн. (а.с. 9-10). Разом з тим, з висновку експерта № 6248/16-26 від 30.10.2017 згідно з проведеної у справі судово-економічної експертизи (а.с. 183-210), а також з пояснень самого експерта вбачається, що [PERSON] були надані кредитні кошти в сумі 65000 дол. США на підставі заявки на отримання кредиту, заяви про видачу кредиту від 11.09.2008, валютного меморіального ордеру № NL-1 від 11.09.2008. В призначені платежу валютного меморіального ордеру № NL-1 від 11.09.2008 вказано: зарахування суми кредиту на поточний рахунок № 79829330 згідно розпорядження від 11.09.2008. Судовим експертом встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору № 164/2008-МК від 11.09.2008, тому що розподіл сплачених коштів 30.09.2013 Банк здійснив не у відповідності до черговості платежів згідно п. 6.1.3 Договору, але фактично погашена заборгованість за наданим кредитом і відсотками підтверджується первинними документами. За даними проведеного дослідження, реальна процентна ставка за Кредитним Договором № 164/2008-МК від 11.09.2008 на момент його укладання орієнтовно складає 17,37%, що на 1,47% більше, ніж вказано в кредитному договорі, наданому на дослідження. [PERSON] проведення судових експертиз від 06.11.2014 «[PERSON] проведення досліджень з визначення реальної відсоткової ставки по кредитному договору із застосуванням ануїтет них та диференційованих платежів» (реєстраційний код 11.3.36), реальна процентна ставка визначається на дату підписання договору. Реальна процентна ставка (у процентах річних) в кредитному договорі та додатку до нього не визначена. Щомісячний ануїтетний платіж Позичальника [PERSON] за кредитним договором від 11.09.2008 № 164/2008-МК орієнтовно складає 1084,79 дол. США. Розмір щомісячного платежу за кредитним договором № 164/2008-МК від 11.09.2008 не відповідає відсотковій ставці, яка була визначена у розмірі 15,90%. За результатами дослідження матеріалів цивільної справи № 671/1496/15-ц, станом на 10.08.2015 заборгованість [PERSON] за Кредитним Договром від 11 вересня 2008 року № 164/2008-МК, з урахуванням офіційного валюто обмінного курсу USD/UAH, встановлений НБУ, становить 958113,23 грн., в тому числі: 828431,62 грн. заборгованість по тілу кредиту, в тому числі прострочена заборгованість по тілу кредиту 146182,20 грн.; 66267,78 грн. прострочені відсотки по кредиту; 37145,91 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 11632,14 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Висновком експерта обґрунтовано суму заборгованості відповідача [PERSON] перед банком, яка є більшою ніж, заявлена у позові. Суд вважає такий доказ належним і допустимим, а відтак враховує експертний розрахунк заборгованості та виходить з принципу диспозитивності цивільного судочинства задекларованого у ст. 13 ЦПК України. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] суд вважає за необхідне вказати таке. Судом встановлено, що 11 вересня 2008 року між ВАТ КБ Надра та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з договору «Кредитування комерційного автотранспорту» № 164/2008-МК від 11.09.2008 (а.с. 13-14). Сторони погодили, що поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п. 1.1. цього Договору повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідальність Поручителя виникає як у випадку невиконання Позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні Позичальником зобовязань в цілому. Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань у повному обємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами (п.п. 1.2-1.4 Договору поруки). Відповідно до положень ст.ст. 553-554 ЦКУ, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.п. 2.1-2.2 Договору поруки, Кредитор набуває право вимагати від Поручителя виконання Зобовязання, що витікає із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення Поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині). Поручитель зобовязаний виконати взяті на себе зобовязання по цьому Договору, не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення від Кредитора про невиконання Позичальником зобовязань і необхідності їх виконання Поручителем. 28 травня 2015 на адресу відповідачів позивачем направлялися претензії про погашення заборгованості за Кредитним договором (а.с. 86-87), які залишились без виконання. Разом з тим, висновком експерта № 6248/16-26 встановлено, що реальна процентна ставка за Кредитним Договором № 164/2008-МК від 11.09.2008 на момент його укладання орієнтовно складає 17,37%, що на 1,47% більше, ніж вказано в кредитному договорі, наданому на дослідження. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Така правова позиція викладена Верховним Судом України при винесенні постанови від 21.10.2015 року у справі № 6-1161цс15. Оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] згоди на збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором не надав, а фактичне нарахування [PERSON] відсотків на 1,47% більших, ніж це передбачено договором по суті є збільшенням відповідальності поручителя, порука вважається припиненою, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог до відповідача [PERSON] Також варто зазначити, що 04.06.2015 Правлінням НБУ винесено постанову № 356 від 04.06.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 5). Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.06.2015 року прийнято рішення № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» (а.с. 6), яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] з 05 червня 2015. Відповідно до п. 1 ч. 4\~ ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,\~ уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. [PERSON] з п. 4 ч. 1\~ ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~ уповноважена особа Фонду у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст.\~48, п. 5 ч. 2 ст.\~ 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~уповноважена особа Фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] до [PERSON] обґрунтованими та доведеними, станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором має місце, кредитний договір у встановленому законом порядку недійсним не визнано, тому суд задовольняє позовні вимоги в тому обсязі, в якому вони були заявлені позивачем, хоча і керується при цьому розрахунками, викладеними у висновку експерта. Вимога ж позивача до [PERSON] є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Outcome: partial