Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] та [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 2016 року Франківським районним у м. Львові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис 524. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. Також просить суд зобов`язати відповідача виселитися з належного позивачці будинку за адресою [ADDRESS] , й в порядку поділу майна подружжя залишити у власності позивачки спільне майно: пральну машинку, бойлер, плиту електро - і газову, світильник, санвузол та сервіз. В судове засідання позивач та її представник з`явилися, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 30 серпня 2016 року Франківським районним у м. Львові ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис 524. Від шлюбу у позивачки з відповідачем дітей немає. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач не бажає з`явитися до суду та пояснити можливі мотиви задля збереження шлюбу; клопотань про надання строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору. Що ж до решти вимог [PERSON] , Суд наголошує на наступному. В судовому засіданні позивача пояснила, що відповідач, хоча є має зареєстроване місце проживання за іншою адресою, після укладання шлюбу проживав з нею сімєю в належному позивачці будинку по [ADDRESS] . Однак, уже впродовж близько двох років в будинку не живе, інколи навідується спричинити психологічне насилля позивачці та зберігає в будинку особисті речі. За правилами ст.. 12 ЦПК України, обов`язок доказування обставин, на котрі посилаються сторони, покладається на кожну із сторін, і саме в цьому є суть змагальності цивільного процесу. Відтак саме на позивачку покладається обов`язок надання суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження позовних вимог - проживання відповідача у спірноум будинку й його небажання виселитися, та набуття в шлюбі певних об`єктів цивільних прав (речей) стосовно яких заявлено позов про поділ. Суд приймає пояснення позивачки про те, що відповідач близько двох років тому виїхав з спірного будинку, а відтак відсутні підстави судового реагування з метою фізичного виселення відповідача з житла. Поряд з цим позивачка, зазначаючи про зберігання [PERSON] особистих речей в будинку, не змогла їх назвати/класифікувати за будь якими ознаками, та взагалі довести їх існування. Також, зазначаючи про набуття в шлюбі з відповідачем певного рухомого майна пральної машинки, бойлера, плити електро - і газової, світильника, санвузла та сервізу, не надала суду жодних доказів на підтвердження набуття означених речей. З огляду на наведене в задоволенні решти вимог [PERSON] слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial