Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідач з січня 2013 р. в квартирі не проживає без поважних причин, добровільно залишив житлову площу, вивіз свої особисті речі, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, вселитися не намагалась, тому втратив право користування нею. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву,\~в якій\~підтримала позовні\~вимоги,просила задовольнити їх у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, про час слухання справи був повідомлений, надав суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення та просив розглянути справу у його відсутність. На підставі ч.3 ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної особистої власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на квартиру за № 3321 у домі ЖБК «Гідробудівельник-2», виданого 13 жовтня 1997 року. Відповідач [PERSON], який є сином позивача, у вказаній квартирі не проживає з 2013 року, що підтверджується довідкою від 08.08.2018 року № 50, виданою головою правління ЖБК «Гідробудівельник-2». Так, реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні права власності в повному обсязі, вона вимушена нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб. На зазначені обставини посилалася позивач у позовній заяві та вони не спростовані відповідачем жодним належним і допустимим доказом. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності зі ст.7 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391, 405 ЦК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачам на праві власності на законних підставах, відповідачі не проживають у квартирі понад рік та втратили право користування зазначеним житлом.

Outcome: approved