Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

В позові вказано, що 18.07.2008 року сторони ( [PERSON] та Приватбанк) уклали договір банківського вкладу №SAMDN10000703920622 «Копилка дітям» на суму 500 гривень на 12 місяців+1 день до 19.07.2009 року під 16,75% річних, позивачем передано спірні грошові кошти. Відповідно до п. 1 договору відповідачем видано позивачу електронну ощадну книжку (картку) 12010000043598452 та відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до пункту 4 договору вкладу проценти на вклад нараховуються з першого робочого дня, після дня вкладу, здійснюються за кожен день. Проценти нараховуються в кінці строку вкладу. Відповідно до пункту 7 договору вкладу у разі закінчення строк вкладу і не витребування позивачем вкладу договір вважається укладеним на новий строк, який визначений договором вкладу. Строк договору неодноразово поновлювався. Відповідно до пункту 2 договору - за умови виконання пункту 3 цього договору сумою вкладу і нарахованими процентами по даному вкладу розпоряджається [PERSON] , що іменується надалі Одержувач. Відповідно до пункту 3 договору - Одержувач вступає у володіння вкладом з наступного дня після досягнення 18 літнього віку і може розпоряджатись вкладом при пред`явленні паспорта і договору. 13.05.2019р. позивачка склала вимогу до відповідача про повернення вкладу і процентів за ним. Заява була подана через відділення Приватбанку у м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 15 і заяву прийняла керівник цього відділення. Керівником відділення були також зроблені ксерокопії всіх необхідних документів (паспорта, коду, свідоцтва про народження, картки Приватбанку), повідомлено позивачу, що станом на 13.05.2019р. по договору рахується 5889 гривень, які будуть перераховані позивачу на її картку протягом одного дня. Однак, кошти так і не були перераховані позивачу. Просила позов задовольнити та стягнути на користь позивача суму вкладу та проценти по ньому, а також понесені судові витрати. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позов підтримав, просив задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не подав суду заперечення проти позову та докази на спростування позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за не виконання ним обов`язків щодо доказування фактичних обставин справи та правових підстав його правової позиції в спорі процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 18.07.2008 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN10000703920622 «Копилка дітям»» на суму 500 гривень на 12 місяців+1 день до 19.07.2009 року включно під 16,75% річних. Відповідно до змісту п. 4 договору вкладу проценти на вклад нараховуються з першого робочого дня, після дня вкладу, здійснюються за кожен день. Проценти нараховуються в кінці строку вкладу. Згідно до змісту п. 7 договору вкладу у разі закінчення строк вкладу і не витребування позивачем вкладу договір вважається укладеним на новий строк, який визначений договором вкладу. Відповідно до змісту позову строк спірного договору неодноразово поновлювався у період з 19.07.2009 року до 13.05.2019. При цьому 13.05.2019 року позивачка, з підстави, що вказана в п. 2,3 договору вкладу звернулась до відповідача із заявою про повернення вкладу та процентів за договором, що був укладений на її ім`я. З дати отримання банком заяви позивача 13.05.2019 року у відповідача виник обов`язок із повернення вкладу та процентів. Однак відповідач позивачу кошти не повернув. В ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства проголошено неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Дії відповідача щодо не надання відповіді на заяву позивача про повернення позики є порушенням справедливості, добросовісності та розумності, що виявляє умисне ухилення від власного обов`язку. В ст. 1058 ЦК України вказано, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Отже із переданням позивачем грошових коштів відповідачу та підписанням договору банківського вкладу, прийняттям відповідачем грошових коштів на укладення відповідного договору та погодження змісту відповідного правочину в частині прав і обов`язків сторін сторони уклали спірний договір, який є обов`язковим для їх виконання. В п. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В п. 1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В п. 1 ст. 612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивач в позові вказала суду розрахунок виплат, що належні їй за умовами договору. Відповідач не подав суду будь-якого розрахунку на спростування розрахунку позивача. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже процесуальним законом на відповідача покладено обов`язок спростування правових підстав позову. Відповідно до розрахунку позивача на 19.08.2019 року заборгованість відповідача становить 5889,00 гривень, що становить суму вкладу з 18.07.2008 року по 13.05.2019 року та додані до вкладу проценти. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача на користь позивача підлягає стягнення понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, що підтверджені документально, зокрема 768,40 грн. по оплаті судового збору ( а.с.6). Враховуючи всі фактичні обставини справи, її тривалість, складність, об`єм виконаних адвокатом робіт та погоджену сторонами їх вартість, судом не встановлено завищення вартості чи їх розбіжності, а тому суд приходить до переконання про стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь [PERSON] 1600,00 грн. понесених останньою витрат по оплаті за надану правову допомогу, що підтверджується квитанцією та актом-розрахунком до квитанції ( а.с. 29,30).

Outcome: approved