Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якій вказувала, що вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. [PERSON]постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач, який сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 серпня 2015 року і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. При цьому пояснила, що вона не отримує жодних доходів, в той же час малолітній [PERSON] має задовільний стан здоров'я. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Додатково пояснив, що він має задовільний стан здоровя, працює, отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, інших осіб на утриманні не має. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, третьої особи, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. [PERSON] в судовому засіданні погодився з вимогами позивачки щодо стягнення з нього аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини, задовільний стан здоровя відповідача, його матеріальне становище, а також те, що він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини, інших осіб на утриманні не має, враховуючи думку сторін з приводу позову, суд дійшов висновку, що [PERSON] може сплачувати аліменти на утримання сина у визнаному ним розмірі - 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення починається з моменту подачі позову і припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved