Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

в позові вказано, що АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] уклали договір №95314994000 від 23.04.2019 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (надалі - кредитний договір). Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.mv.ukrsibbank.com. Відповідно до умов Договору, банк надав позичальнику кредит в національній валюті в сумі 49 260 гривень, з яких 49000 гривень на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260 гривень на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування. Станом на 14.05.2020 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, по сплаті процентів за користування кредитом, та пені, становить 62418,31 гривень. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 62418,31 гривень, судовий збір в розмірі 2102 гривень, та витрати пов`язані з розглядом справи. 21/12/2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-капітал» подано заяву про заміну сторони, з тих підстав, що 10.07.2020 року АТ «УкрСиббанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», укладено Договір Факторингу №179 від 10.07.2020 року, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів. Відповідно до умов Договору Факторингу №179 від 10.07.2020 року, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «УкрСиббанк», у тому числі і до [PERSON] . 17/02/2021 позивача АТ «УкрСиббанк» замінено його правонаступником ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». Позивач просив суд розглянути справу без його представника, надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлений судом про відкриття спрощеного провадження, про порядок і умови реалізації сторонами їх процесуальних прав і обов`язків. Відповідач не подав суду відзиву на позов чи його заперечення. Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 23/04/2019 між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем укладено Договір №95314994000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до п.п.3.4, 3.5, 3.6. договору позичальник зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 23-го числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 3776 гривень відповідно до графіка, що викладений у додатку №1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 23.04.2023 року. Відповідно до п. 3.8 Договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 67% річних, та відповідно п. 3.9. Договору за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 74% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п.3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та Додатку №1 до договору. Пунктом 4.1 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» за порушення Відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні. Відповідачем надано згоду на встановлені умови кредитування та погоджено проценти, розмір обов`язкового мінімального платежу та штрафи за несвоєчасне виконання зобов`язань. Відповідно до розрахунку АТ «УКРСИББАНК» заборгованість Відповідача по поверненню кредитних коштів, по сплаті процентів за користування кредитом, та пені, становить 62418,31 гривень, з яких: 43520,40 гривень - заборгованість за кредитом; 15298,97 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, (згідно ст.1048 ЦК України); 1797,86 гривень - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України); 1250,00 гривень - заборгованість по комісії; 197,52 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 335,85 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 17,71 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. В ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. В п. 1 ст. 1046 ЦК України вказано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже договір позики є укладеним з моменту отримання відповідачем позики у позивача. В п. 1 ст. 634 ЦК України вказано, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Таким чином позивачем доведено приєднання відповідача до умов надання позик на умовах позивача у формі приєднання у спосіб безпосереднього отримання відповідної позики. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 524,533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/13 03/15-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зі змісту ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, відкривши відповідачу картковий рахунок, видавши платіжну картку та здійснивши перерахування кредитних коштів на картковий рахунок Відповідача в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 23/04/2019 по 25/04/2019. Відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав. Доказів та розрахунку на спростування вимог позивача відповідач суду не надав. Заяв про застосування позовної давності відповідач суду не подав. Отже позов обґрунтовано належними правовими підставами. В ч. 1 ст. 133 ЦПК України вказано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено мінімальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином на позивача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок доказування розміру витрат на професійну правничу допомогу. Разом з цим відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16. Первісним позивачем при поданні позовної заяаи надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок розміру судовий витрат на суму 7500 гривень. Однак ні первісним позивачем, ні його правонаступником в подальшому не долучено до матеріалів справи договору про правову допомогу, та доказів в обґрунтування сум понесених витрат. Таким чином не обґрунтовано належними правовими підставами вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial