Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська Ірина Юріївна про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] за кадастровим номером: 1210100000:03:309:0096, є власністю територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру. Рішенням сесії Дніпровської міської ради № 138/52 від 18.12.2019 ТОВ «Укрсервісстрой» (ЄДРПОУ 33248818) передано в оренду по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна та для будівництва багатофункціонального комплексу і громадського призначення, земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 1784 Га. Однак, під час огляду відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Дніпровській міській раді стало відомо, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано право власності за [PERSON] на нерухоме майно - гараж № [NUMBER] , номер об`єкта нерухомого майна: 1759070612101, загальною площею 27,0 кв.м на підставі договору купівлі- продажу № 297, від 08.04.2020, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 297. Первинна реєстрація права власності на вказаний об`єкт проведена 01.02.2019 державним реєстратором КП «ДМБТІ ДМР» Усмановим С. В., номер запису про право власності: 30169040, на підставі довідки, серія та номер: 708, виданий 11.10.2007, видавник: КП «Земград», власник: [PERSON] (код РНОКПП: [NUMBER] ). Листом від 16.02.2021 № 3/15-75 Головного архітектурно- планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради було повідомлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційна адреса - [ADDRESS] жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній, також в архівних матеріалах Адресного плану міста інформація про довідку КП «Земград» від 11.10.2007 № 708 відсутня. Згідно з листом від 15.04.2021 № 4/1-125 управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальність) належить до об`єктів з незначними наслідками (CC1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальність) належить до об`єктів з незначними наслідками (CC1) було зареєстроване від 01.06.2020 № ДП 061201530314 об`єкт будівництва «Реконструкція гаражу № [NUMBER] по [ADDRESS] ». Однак, відповідно до наказу управління державного архітектурно- будівельного контролю Дніпровської міської ради від 15.09.2020 № 40/СК було скасовано повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061201530314 від 01.06.2020 по об`єкту: «Реконструкція гаражу [ADDRESS] » у зв`язку з тим, що замовником будівництва - [PERSON] було зазначені недостовірні дані. Спірна земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно по [ADDRESS] належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Отже, на думку позивача спірний об`єкт, побудований [PERSON] підлягає знесенню за рахунок останнього, а земельна ділянка приведенню у придатний для використання стан. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу від 08.04.2020 № 297, відповідно до п. 1.1. предметом договору є гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , де чітко вказується загальна площа, а саме 27 кв. м., матеріали стін: шлакоблок. Згідно з п. 1. 4. договору Продавець стверджує, що на момент укладання цього договору вказаний вище гараж не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса він не використовується, треті особи не мають прав на гараж, п. 1.5. договору закріплює те, що відчужуваний гараж оглянутий Покупцем, недоліків, які перешкоджають використанню гаража за цільовим призначенням на момент огляду не виявлено. Відповідно до проведеного самоврядного контролю та топографічних матеріалів М 1:500 за вказаною адресою фактично відсутній на місцевості гараж та його там ніколи не було. Отже, такого об`єкту нерухомого майна як гараж № [NUMBER] на момент укладання договору і по теперішній час не існувало та не існує в натурі. Крім того, відсутність розміру та кадастровий номер земельної ділянки в договорі купівлі-продажу № 297 від 08.04.2020 є порушення істотних умов договору. На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу гаражу № [NUMBER] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 08.04.2020, укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І. Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 297 та припинити право власності відповідачів на вказаний об`єкт нерухомості, а також покласти на відповідачів понесені судові витрати. Представник позивача надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату та час слухання повідомлялись належним чином. Отже, належним чином повідомлені про розгляд справи судом відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулись, а також не скористались правом надання заперечень проти позову. Враховуюч и, що відповідач виходячи з положень та п.4 ч. 8, ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи , в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України та ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 21.10.2021 здійснювався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Дніпровська міська рада, відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування. Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що гарантується судовий захист прав місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції. Відповідно до статті 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (пункт 34 частини першої статті 26), органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкт владних повноважень орган місцевого самоврядування Дніпровська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі управління майном, що є комунальною власністю. Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства. Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону. Виходячи з вимог ст. 83 Земельного кодексу України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради. Встановлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] за кадастровим номером: 1210100000:03:309:0096, є власністю територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру. Рішенням сесії Дніпровської міської ради № 138/52 від 18.12.2019 ТОВ «Укрсервісстрой» (ЄДРПОУ 33248818) передано в оренду по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна та для будівництва багатофункціонального комплексу і громадського призначення, земельну ділянку, за адресою: [ADDRESS] , площею 0, 1784 Га. Однак, під час огляду відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Дніпровській міській раді стало відомо, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано право власності за [PERSON] на нерухоме майно - гараж № [NUMBER] , номер об`єкта нерухомого майна: 1759070612101, загальною площею 27,0 кв.м на підставі договору купівлі- продажу № 297, від 08.04.2020, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковська І. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 297. Первинна реєстрація права власності на вказаний об`єкт проведена 01.02.2019 державним реєстратором КП «ДМБТІ ДМР» Усмановим С. В., номер запису про право власності: 30169040, на підставі довідки, серія та номер: 708, виданий 11.10.2007, видавник: КП «Земград», власник: [PERSON] (код РНОКПП: [NUMBER] ). Листом від 16.02.2021 № 3/15-75 Головного архітектурно- планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради було повідомлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційна адреса - [ADDRESS] жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній, також в архівних матеріалах Адресного плану міста інформація про довідку КП «Земград» від 11.10.2007 № 708 відсутня.Отже, правовстановлюючі документи, на підставі яких [PERSON] набув право власності - відсутні. Згідно з листом від 15.04.2021 № 4/1-125 управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальність) належить до об`єктів з незначними наслідками (CC1)/ про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальність) належить до об`єктів з незначними наслідками (CC1) було зареєстроване від 01.06.2020 № ДП 061201530314 об`єкт будівництва «Реконструкція гаражу № [NUMBER] по [ADDRESS] ». Однак, відповідно до наказу управління державного архітектурно- будівельного контролю Дніпровської міської ради від 15.09.2020 № 40/СК було скасовано повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061201530314 від 01.06.2020 по об`єкту: «Реконструкція гаражу [ADDRESS] » у зв`язку з тим, що замовником будівництва - [PERSON] було зазначені недостовірні дані. Спірна земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно по [ADDRESS] належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Право власності та користування землею набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України (ст. ст. 13. 14), Земельного кодексу України (ст.78. 116), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», Цивільний кодекс України). Між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу від 08.04.2020 № 297, відповідно до п. 1.1. предметом договору є гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] , де чітко вказується загальна площа, а саме 27 кв. м., матеріали стін: шлакоблок. Згідно з п. 1. 4. договору Продавець стверджує, що на момент укладання цього договору вказаний вище гараж не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, як юридична адреса він не використовується, треті особи не мають прав на гараж, п. 1.5. договору закріплює те, що відчужуваний гараж оглянутий Покупцем, недоліків, які перешкоджають використанню гаража за цільовим призначенням на момент огляду не виявлено. Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Така вимога є необхідною для визнання укладеного правочину чинним. Недодержання в момент вчинення правочину вимог, встановлених ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним (ч. 1 статті 215 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України). За загальним правилом, визначеним у статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Згідно із частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, [PERSON] в силу закону не набув права власності на нього, та у останнього були відсутні правові підстави для розпорядження даним об`єктом, оскільки право розпоряджатись майном є складовою частиною права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України та статті 377 ЦК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Власником земельної ділянки, на якій проведено самочинне будівництво спірного нерухомого майна, як встановлено судом, є територіальна громада міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради. З огляду на зазначене, земельна ділянка фактично вибула 08.04.2020 з власності територіальної громади Дніпровської міської ради без будь-яких належних та законних підстав та документів. Згідно зі ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до проведеного самоврядного контролю та топографічних матеріалів М 1:500 за вказаною адресою фактично відсутній на місцевості гараж та його там ніколи не було. Отже, такого об`єкту нерухомого майна як гараж № [NUMBER] на момент укладання договору і по теперішній час не існувало та не існує в натурі. Крім того, відсутність розміру та кадастровий номер земельної ділянки в договорі купівлі-продажу № 297 від 08.04.2020 є порушення істотних умов договору. Враховуючи викладене, суд вважає, що існують всі підстави для того, щоб задовольнити позов та припинити право власності відповідачів та визнати недійсним договір щодо об`єкт нерухомого майна гаражу № [NUMBER] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 08.04.2020, укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шатковською І. Ю., та зареєстрований в реєстрі за № 297. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з кожного відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1135,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved