Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 1 березня 2007 р., укладений між нею-[PERSON] та СТОВ «Зелений клин» щодо оренди земельної ділянки [ADDRESS] Зобов'язати СТОВ «Зелений клин» повернути їй земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,72 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району. Позов обгрунтований наступним. 1 березня 2007 року між [PERSON] та СТОВ «Зелений клин» укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 4,72 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Зазначена земельна ділянка належить позивачці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 17.07.2001 року на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Рожнятівської сільської ради від 20.02.2001 року. Так, відповідно до вищевказаного договору оренди землі, договір укладено на 10 років. Позивачка вказує, що відповідно до п. 8.1. сторони домовилися, що по завершенні перших 5 років оренди земельної ділянки орендодавець набуває права одностороннього розірвання даного договору, попередньо попередивши орендаря про свій намір за 2 місяці до 1 серпня 2011 року. Відповідно до зазначеного пункту договору оренди позивачка звернулася до відповідача із заявою від 17 червня 2016 р. про розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку, однак відповідач своїм листом від 4 липня 2016 року № 33 повідомив, що своє право орендодавець про одностороннє розірвання договору може реалізувати лише з 4 вересня 2017 р. так як державна реєстрація договору оренди проведена 4 вересня 2007 р. Згідно п. 20 Договору оренди встановлено, що передача земельних ділянок орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом прийому-передачі. Однак вищевказана земельна ділянка була передана за актом прийому-передачі ще 1 березня 2007 року, про що свідчить відповідний акт від 1 березня 2007 року. Тобто, фактично з 1 березня 2007 року відповідач користується належною позивачці земельною ділянкою Позивачка вважає, що сторони відступили від умов договору, оскільки об'єкт оренди був переданий орендарю в момент укладення договору, а не в тижневий строк з моменту державної реєстрації такого договору, як передбачено п.20 договору оренди. 9 вересня 2016 року СТОВ «Зелений клин» надано до суду заперечення на позов [PERSON], в якому директор СТОВ [PERSON] просить відмовити позивачці в задоволенні позову, пояснюючи, що вимога розірвання договору оренди є передчасною, а п. 8.1 договору лише дає право позивачу на одностороннє пред'явлення вимоги щодо його розірвання, завчасно попередивши про свій намір за 2 місяці до 1 серпня 2011 року (а.с.19-20). В судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Коханко П.І, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені у запереченні, попросив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.35 Закону України «Про оренду землі» спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 14 липня 2001 року Рожнятівською сільською радою на підставі рішення 13 сесії 3 скликання Рожнятівської сільської ради народних депутатів [PERSON], яка проживає в с.Рожнятівка, видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого їй передається у приватну власність площею 4,72 га, що розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7). Згідно договору оренди землі від 1 березня 2007 року між [PERSON] та СТОВ «Зелений клин»» укладено договір, орендодавець [PERSON] надає належну їй земельну ділянку площею 4,72, а орендар - СТОВ «Зелений клин» в особі директора [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.8 даного договору, договір укладено на десять років. Після закінчення договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с.8-10). Згідно п.8.1-по завершенні перших п'яти років оренди земельної ділянки орендодавець набуває права одностороннього розірвання даного договору, попередньо попередивши орендаря про свій намір за 2 місяці до 1 серпня 2011 року. Згідно п.43-цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Як вбачається із акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 1 березня 2007 року, орендодавець [PERSON] передає, а орендатор сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений клин» в особі директора [PERSON] приймає земельну ділянку № [NUMBER] площею 4,72 га (державний акт серії [NUMBER]) в оренду, згідно договору, строком на 10 років (а.с.11). 17 червня 2016 р. позивачка [PERSON] звернулася до директора СТОВ «Зелений клин» з заявою, в якій просить відрахувати її від спілки пайовиків та виділити належну їй земельну ділянку площею 4,72 га, яка розташована на території Рожнятівської сільської ради (а.с.12). Згідно відповіді директора СТОВ «Зелений клин» вбачається, що враховуючи положення договору оренди достроково розірвати договір можливо не раніше 4 вересня 2017 року, оскільки земельна ділянка добровільно була передана в оренду СТОВ «Зелений клин» строком на 10 років на підставі договору оренди землі від 1 березня 2007 року, державна реєстрація даного договору була проведена 4 вересня 2007 року (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону від 6 жовтня 1998 р. № 161-XIV «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Згідно ст..27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Зокрема, орендар має право в установленому законом порядку витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, вимагати усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Частинами 3 та 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Таким чином законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору. Положенням ст..125 ч.2 ЗК України передбачено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Згідно ст.ст.14, 20 Закону України «Про оренду землі» № 1211-IV в редакції від 19.12.2006 року передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі...Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України». Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом». П.2 Постанови Кабінету Міністрів України №2073 від 25 грудня 1998 року «порядок державної реєстрації договорів оренди землі» передбачено, що державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок…» Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 червня 2016 року, вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки існує неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 203, 215, 638 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, винесено правовий висновок у справі за № 6-643цс16, яким роз'яснено, що виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Таким чином договір оренди земельної ділянки укладений між [PERSON] та СТОВ «Зелений клин» який укладений 1 березня 2007 року, набув чинності після його державної реєстрації 4 вересня 2007 року. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем та його представником до суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та які б давали позивачці право на одностороннє розірвання вказаного вище договору оренди земельної ділянки, право на одностороннє розірвання договору позивачка могла використати лише один раз, попередньо попередивши орендаря про свій намір за 2 місяці до 1 серпня 2011 року, а заяву позивачкою було подано лише 17 червня 2016 року, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до СТОВ «Зелений Клин» задоволенню не підлягають, оскільки заявлені безпідставно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed