Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до ПП «Обрій-Плюс» про стягнення індексації заробітної плати. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду, сторона позивача вказувала, що з серпня 2007 року по 05 січня 2015 року на посаді головного інженера. 05 січня 2016 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з посади головного інженера ПП «Обрій-Плюс». У звязку із затримкою у видачі трудової книжки та здійснення розрахунків при звільненні, [PERSON] звертався до суду стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки. Виходячи з викладеного та у звязку із тим, що на підприємстві не проводилась індексація заробітної плати, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив стягнути з ПП «Обрій-Плюс» суму індексації заробітної плати за період з серпня 2007 року по вересень 2015 року в розмірі 14794,94 гривень. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від представника особи на адресу суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України. Представник ПП «Обрій-Плюс» у відкрите судове засідання не зявився, підприємство повідомлялось судом про розгляд справи, причини неявки представника суду не відомі. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою представника повідомленого відповідача по даній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача за суттю спору, дослідивши представлені суду письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення даного позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON], [INFO], працював в ПП «Обрій-Плюс». 05 січня 2015 року [PERSON] було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з посади головного інженера ПП «Обрій-Плюс». У звязку із затримкою у видачі трудової книжки та здійснення розрахунків при звільненні, [PERSON] звертався до суду стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки. Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2016 року у справі №521/5233/16-ц стягнути з ПП «Обрій-Плюс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2015 року по грудень 2015 року з компенсацією за невикористану відпустку в розмірі 6502,50 гривень, а також середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 10312,79 гривень. Дане судове рішення має преюдиційне значення для справи, а обставини, встановлені даним судовим рішенням, не підлягають доказуванню в силу положень статті 61 ЦПК України. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. В силу ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. На момент звільнення з роботи [PERSON] не було виплачено всіх сум, що належали йому від підприємства. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При цьому згідно ст. 95 ч.5 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Як встановлює ст. 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін є однією з державних соціальних гарантій. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року. Згідно ст. 4 ч.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Заявляючи вимогу про стягнення суми компенсації втрати частини доходів, сторона позивача виходить з власного розрахунку, зробленого на підставі встановлених Державною службою статистики України індексів споживчих цін (індекси інфляції), за яким загальна сума компенсації за період з серпня 2007 року по 22 вересня 2015 року становить 14794,94 гривень. З даним розрахунком суд погоджується, у звязку з чим вважає можливим задовольнити відповідну вимогу. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,3 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з ПП «Обрій-Плюс» на користь держави судові витрати, а саме: суму неоплаченого судового збору у розмірі 1600,00 гривень.

Outcome: approved