Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

В провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди недійсною. В судовому засіданні 30.10.2018 року після дослідження висновку судово-психіатричної експертизи №38 від 19.04.2018 року, допиту свідка [PERSON], експерта [PERSON], представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про призначення по справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи на підставі ч. 2 ст. 113 ЦПК України, оскільки вважає висновок судово-психіатричної експертизи № 38 від 19.04.2018 року необґрунтованим та таким, що викликає сумнів у його правильності. Шляхом допиту судом свідка [PERSON] та експерта [PERSON] суперечності не усунені. Так експертами в мотивувальній частині висновку зазначено, що органічний розлад особистості [PERSON] є наслідком її захворювання на дисциркуляторну енцефалопатію 3 стадії, при цьому документальним джерелом наявності такого захворювання експертами зазначено: запис у медичній картці хворого від 28.04.2014 року та відповідь на адвокатський запит, де зазначено, що [PERSON] у 2015 році зверталася на прийом до невропатолога із діагнозом дисциркуляторна енцефалопатія 3 стадії. Проте відповідь на адвокатський запит не є первинним медичним документом; в медичній картці [PERSON] відсутні будь-які результати медичних досліджень та обстежень щодо діагностики дисциркуляторної енцефалопатії 3 стадії, натомість сімейним лікарем [PERSON] у медичній картці [PERSON] був зазначений інший діагноз - дисциркуляторна енцефалопатія 2 стадії. Вказаний діагноз свідок [PERSON] підтвердив суду. Назаком МОЗ від 17.08.2007 року №487 «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю неврологія» визначена клініко-діагностична програма щодо ДЕ, яка включає різноманітні обстеження, в тому числі КТ, МРТ головного мозку, проте медичні документи не містять даних, що [PERSON] такі обстеження проводилися. З цього виникає сумнів щодо наявності у неї такого захворювання та правильності діагнозу. Враховуючи, що [PERSON] до 2010 року працювала, що підтверджується даними із її трудової книжки, виникає сумнів щодо можливості її це робити з зазначеним діагнозом, враховуючи симптоми хвороби (в тому числі: агресивність, конфліктність, виражене недоумство, втрата здатності до самообслуговування, значне порушення ходьби). Враховуючи наведене вважав висновок судово-психіатричної експертизи №38 від 19.04.2018 року необґрунтованим та таким, що викликає сумніви у його правильності, просив призначити повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання: 1)чи страждала [PERSON] на психічний розлад на момент вчинення правочину, що оскаржується, а саме на 19.05.2016 року; 2)чи могла [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період укладання договору дарування від 19.05.2016 року? Виконання експертизи просив доручити КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №3» (м. Харків, вул. А.Павлова,46). Відповідач [PERSON] підтримав клопотання свого представника, просив задовольнити. Позивач та її представник проти заявленого клопотання заперечували. При цьому представник позивача [PERSON] вважав, що висновок судово-психіатричної експертизи № 38 від 19.04.2018 року, складений у порядку, визначеному законодавством, зроблений в результаті дослідження матеріалів справи та медичних документів. Підстави для проведення повторної експертизи відсутні. Вивчивши заявлене клопотання, міркування щодо нього учасників справи, суд вважає, що у задоволені клопотання про призначення повторної судової судово-психіатричної експертизи слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Абзацем 7 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що однією з гарантій правильності експертного висновку є можливість призначення повторної експертизи. Проте суд зазначає, що векспертизі відсутня інстанційність. У разі розходження думок між експертами однієї комісії, у разі розходження висновків первинної та повторної експертиз жоден із висновків не має заздалегідь установленої сили. За нормою ч. 2 ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Згідно з розясненнями, що викладені в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (із змінами), повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Ухвалою Краснолиманського міського суду від 30.10.2017 року призначено по даній цивільній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня м. Словянська» та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. На виконання даної експертизи судом направлено експертам: цивільну справу №236/2230/17, диск з технічною фіксацією судових засідань, медичні документи на імя [PERSON]: індивідуальну карту амбулаторного хворого № 09159; амбулаторну карту амбулаторії ЗП-СМ; медичну карту амбулаторного хворого №1319/779; медичну карту №30300 з рентген знімком. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 38 від 19.04.2018 року [PERSON], 1929 року народження, на момент укладання правочину, тобто на 19.05.2016 року страждала органічним розладом особистості з інтелектуально - мнестичним зниженням внаслідок церебрально-судинної патології (дисциркуляторна енцефалопатія 3 стадії внаслідок церебрального атеросклероза з гіпертензією). В період укладання договору дарування від 19.05.2016 року не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.146-153) Як встановлено судом експертиза була проведена експертною комісією в складі трьох експертів, які мають стаж експертної діяльності від 9 до 31 років, що свідчить про їх фаховий рівень. Експерти попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та відмови від виконання покладених обовязків за ст. 384, 385 КК України. При проведенні експертизи були використані лише матеріали справи та медичні документи, які надані судом. Дослідження проводилось в межах питань, які поставлені судом і висновки мають відповідь на всі запитання які поставлені судом. В судовому засіданні для розяснення та доповнення висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, в порядку ст. 239 ЦПК України, була допитана голова експертної комісії [PERSON] (має стаж роботи 31 рік), яка суду показала, що дисциркуляторна енцефалопатії (ДЕ) - повільно прогресуюче дифузне та вогнищеве ураження речовини головного мозку, обумовлене хронічним порушенням кровообігу або епізодами гострих порушень мозкового кровообігу. Захворювання частіше за все розвивається на тлі атеросклерозу, гіпертонічної хвороби. Причиною ДЕ можуть бути хвороби серця та інші. В залежності від ступеня вираженості клініко-неврологічних та когнітивних порушень виділяють 3 стадії ДЕ. Хворі на ДЕ підлягають амбулаторному обстеженню та лікуванню в районних поліклініках під наглядом невролога та сімейного лікаря. Висновок судово-психіатричної експертизи №38 від 19.04.2018 року зроблений на підставі, наданих експертам матеріалів цивільної справи та медичної документації. В ході дослідження медичних документів було встановлено, що [PERSON] з 2005 року встановлений діагноз - дисциркуляторна енцефалопатія 3 стадії, вказаний діагноз також підтверджувався в 2014, 2016 році. Сімейний лікар, який зазначив діагноз як дисциркуляторна енцефалопатія 2 стадіїміг помилитися, оскільки хвороба є прогресуючою, не має зворотнього процесу. Допитаний судом сімейний лікар [PERSON] показав, що наблюдав [PERSON] при житті. Записи в медичній картці зроблені та підписані саме ним. [PERSON] була особою похилого віку, яка страждала на низку захворювань, в тому числі на гіпертонічну хворобу, атеросклероз, дисциркуляторну енцефалопатію 2 стадії. Суд зазначає, що вказаний лікар не є лікарем-психіатром, а отже стверджувати, що висновок експертів суперечить матеріалам справи, не має підстав. Таким чином, будь-яких належних доказів на підтвердження наявності підстав сумніватись у неупередженості та об'єктивності експертів, котрі попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, або доказів які б спростували повноту експертного висновку суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для призначення повторної експертизи згідно з вимогами ст. 113 ч. 2 ЦПК України відсутні.

Outcome: dismissed