Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

В серпні 2016 року до Шевченкіського районного суду м.Києва надійшла вказана позовна заява, де адвокат [PERSON] просила суд стягнути на її користь з Головного управління Державної Казначейської служби України в м.Києві (надалі по тексту - відповідач 2) матеріальну та моральну шкоду внаслідок незаконного проведення обшуку, а саме матеріальну в розмірі - 15135 грн. та моральну в сумі 5 000,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що прокурором Київської міської прокуратури №10 Тонканцови Георгієм Олександровичем (надалі по тексту - відповідач 1) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №42016101100000226 за ознаками кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України. У вказаному провадженні на підставі ухвали слідчого судді 27-28.07.206 року було проведено обшук в приміщенні будинку [ADDRESS]. При цьому, в ухвалі про обшук зазначено про його проведення в офісному приміщенні, яким користується [PERSON] Пред»явивши вказану ухвалу, відповідач 1 увірвався до приміщення, що орендує позивач згідно договору оренди від 01.05.2015 року, але вказане приміщення не відношення до [PERSON] та довіл на проведення обшуку у ньому не надавався. При цьому, було пошкоджено вхідні двері та вилучено ряд майна позивачки. Як встановлено ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м.Києва від 08.08.2016 року дозволу на проведення обшуку у вказаному приміщенні надано не було та його було проведено незаконно. Неправомірними діями відповідача 1 було заподіяно шкоду позивачу, що потягло відновлення нею ж пошкодженого майна у вигляді встановлення нових дверей та придбання принтера, без яких діяльність позивача була б неможлива. Витрати на це були понесені в загальній сумі - 15 135 грн. Вказаними незаконними діями та рішеннями відповідача 1 позивачу була завдана значна майнова (матеріальна) і моральна (немайнова) шкода у зв'язку з незаконним проведенням обшуку, де зокрема вона зазнала моральних страждань, оскільки до 5 години ранку у неї проводився обшук. В цей час у неї погіршився стан здоров»я, вказана обставина призвела до вимушених змін в організації її життя. Моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн. та просить їх стягнути на свою користь. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Прокурор Київської міської прокуратури №10 Тонканцов Г.О. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні у зв'язку з тим, що ним проводився обшук у приміщенні [ADDRESS] на підставі ухвали слідчого судді. Спочатку проведено особистий обшук [PERSON] на сходовій клітинці вказаного приміщення будинку, а потім вирішили провести обшук в приміщенні, яке як з»ясувалось, належало або перебувало у користуванні позивачки. На його прохання остання відмовилась відкривати приміщення дверей і тому ним було надано вказівку працівникам СБУ на примусове відкриття дверей у відповідності до вимог ч.6 ст..236 КПК України. В цей час він не знав про належність приміщення [PERSON], яка передала позивачу це приміщення для здійснення адвокатської діяльності. Посилається на проведення обшуку у законний спосіб та у відповідності вимог ухвали слідчого суді та відсутність доказів реєстрації вказаному приміщення як робочого місця позивача як адвоката. Вилучений принтер у позивачки було повернуто в подальшому. Заподіяння матеріальної чи моральної шкоди позивачу його діями є недоведеним, відтак в задоволені позову слід відмовити. Представник Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві в судовому засіданні підтримав надані заперечення проти позову, де зазначив, що стягнення матеріальної та моральної шкоди з управління є безпідставним, оскільки незаконність дій відповідача 1 у встановленому законом порядку встановлено не було. Вказані обставини виключають необхідність стягнення казначейської служби за дії відповідача 1 матеріальної та моральної шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані ними документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 21.07.2016 року було задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури №10 Тонканцова Г.О. про проведення обшуку в офісному приміщені, яким користується [PERSON] за адресою [ADDRESS], яке на праві вланості належить ТОВ «Аптека-Оптіма-Фарм», [PERSON], ПАТ «БТА Банк», ТОВ «Оптіма-фарм ЛТД» та [PERSON] У вказаній ухвалі було надано дозвіл на відшукання записників та правовстановлюючих документів на магазини в [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS], а також підвальними приміщенням по [ADDRESS]. 27-28.07.2016 року було проведено обшук приміщення, яким користується позивачка на підставі договору оренди від 01.05.2015 року із власником вказаного приміщення [PERSON] При цьому, за умовами вказаного договору [PERSON] як власник приміщення та [PERSON] як адвокат, що діє на підставі свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю від 19.07.2012 року уклали договір оренди приміщення квартири [ADDRESS]. З протоколу про проведення обшуку вбачається про те, що прокурору під час його проведення було достовірно відомо про здійснення адвокатської діяльності у вказаному приміщенні позивачем [PERSON] Як вбачається з ухвали слідчої судді Шевченківського районного суду м.Києва від 08.08.2016 року за скаргою адвоката [PERSON] на бездіяльність прокурора Київської міської прокуратури №10 Тонканцова Г.О. та про зобов»язання вчинити дії щодо повернення тимчасово вилученого майна, то вказану скаргу було задоволено та повернуто усі вилучені під час обшуку 27.07.2016 року предмети. За умовами ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Слідчою суддею в ухвалі від 08.08.2016 року встановлено обставини того, що оскільки дозволу на проведення обшуку у орендованому позивачем приміщенні надано не було, тому такий обшук було проведено без ухвали слідчого судді, тобто у відсутність законних підстав. За умовами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1176 ЦК України, п. 1) ч. 1 ст.ст. 1,5 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи, обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Як вбачається з матеріалів справи, то дійсно обшук проводився у приміщенні квартири [ADDRESS], але доказів існування ухвали слідчого судді, якою б було надано дозвіл на проведення обшуку саме у цьому приміщенні із зазначення власника такого приміщення як [PERSON] стороною відповідача 1 надано не було. Обставини проведення обшуку у приміщенні, що перебуває у користуванні позивача, саме відповідачем 1 підтверджується складанням саме ним протоколу обшуку від 27.07.2016 року, а також постановою від 20.07.2016 року про призначення групи прокурорів у цьому провадженні. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України). В судовому засіданні відповідач 1 підтвердив обставини зламу вхідних дверей у вказану квартиру на його вказівку працівниками СБУ та про дійсне їх пошкодження та непридатність до повторного встановлення зазначила позивачка. При цьому, надала докази встановлення за власний кошт інших нових дверей вартістю - 8060 грн. та із урахуванням вартості їх установки - 2000 грн., а всього - 10060 грн. Одже, пошкодження майна та відновлення стану пошкодженого майна, що виразилось у встановленні дверей в квартиру [ADDRESS], позивач була вимушена зробити у зв»язку з проведення обшуку відповідачем 1 без ухвали слідчого судді на його проведення. Відтак, суд приходить до висновку про те, що внаслідок дій прокурора Київської міської прокуратури №10 Тонканцова Г.О. щодо проведення обшуку без ухвали слідчого судді позивачу була завдана матеріальна шкода розмірі вартості пошкоджених дверей та необхідності встановлення нових, а відтак така шкода підлягає відшкодуванню за рахунок держави. Підстав для визначення до стягнення грошових коштів за купівлю нового принтера замість вилученого при обшуку принтера суд не вбачає, оскільки його як інші речі було повернуто позивачу. При цьому, судом достовірно було встановлено, що внаслідок проведення обшуку шляхом примусового вкриття дверей та вилучення предметів позивачу були безумовно були спричинені моральні страждання та переживання, що виразились у вимушених змінах у побуті та житті позивачки та потребі у терміновій необхідності їх вирішення. Згідно ч.ч.2, 3 ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При вирішення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди судом враховано, що відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п. 3) ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Оскільки судом встановлено вина Відповідача 1 у заподіяння шкоди позивачу, та суд вважає, що пошкодженням дверей приміщення квартири позивач зазнав, стресу, моральних страждань та переживань, так як його нормальні життєві зв»язку були тимчасово порушені, він не міг певний час користуватись вказаним приміщенням та повинен був його охороняти до встановлення вхідних дверей, що спричинило дискомфорт у вирішення виробничих потреб, тому суд вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі - 2000 грн., що буде належним захистом порушеного права позивача. У відповідності до вимог п.35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року за №845, списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових осіб під час здійснення своїх повноважень здійснює Державна Казначейська служба України. Між тим, з врахуванням позиції представника відповідача 2 в судовому засіданні щодо існування у Київської місцевої прокуратури №10 рахунків саме у Головному управлінні Державної казначейської служби України в м.Києві, тому позовні вимоги про стягнення таких коштів з її рахунків у вказаному управлінні є такими, що підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, і з метою захисту порушеного права позивача, вважає вірним стягнути з Головного управління Державної Казначейської служби України в м.Києві шляхом списання в безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку Київської міської прокуратури №10 на користь позивача грошові кошти матеріальної шкоди в сумі - 10 060 грн. 00 коп. та моральної шкоди в сумі - 2000 грн. У відповідності до вимог ст..88 ЦПК України судовий збір на користь позивача підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Outcome: partial