Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

\~ В серпні 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 23 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 49.35/349/07-НВС. За цим договором банк зобовязався надати кредит у розмірі 81000 доларів США, з розрахунку 12,83 % річних за користування кредитом по 23.10.2032 року. Для забезпечення належного виконання грошових зобовязань 23 жовтня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] договір іпотеки №33/349/1349/07-НВС, за яким відповідач передав в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220881300:04:002:0818, яка знаходиться у Київській області, Бориспільський р-н, с. Вишеньки. ВАТ «Кредитпромбанк» виконав свої зобовязання за кредитним договором та перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі\~\~81000 доларів США. 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами з ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобовязання, тому у ПАТ «Дельта Банк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором у розмірі 1\~252\~251,08 гривень. Відповідач ухиляється від добровільного повернення грошових коштів. Тому ПАТ «Дельта Банк» просить суд в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220881300:04:002:0818, яка знаходиться у Київській області, Бориспільський р-н, с. Вишеньки, шляхом набуття за позивачем права власності на предмет іпотеки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила суд задовольнити його в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань до суду не направив. Тому на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу. Заслухавши думку представника позивача та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 49.35/349/07-НВС, за умовами якого банк зобовязався надати кредит у розмірі 81000 доларів США, з розрахунку 12,83 % річних за користування кредитом по 23.10.2032 року. У разі неналежного виконання грошових зобовязань [PERSON] зобовязався сплачувати пеню у розмірі подвійної облікової процентної ставки, за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу та штраф у розмірі 3% від суми кредиту(а.с.8-12). В той же день для забезпечення належного виконання грошових зобовязань, а саме 23 жовтня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з [PERSON] договір іпотеки №33/349/1349/07-НВС, за яким відповідач передав в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220881300:04:002:0818, яка знаходиться у Київській області, Бориспільський р-н, с. Вишеньки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 23.10.2007 року за реєстраційним номером 3270 (а.с.25-29). 23 жовтня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» перерахував [PERSON] кредит у розмірі 81000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № TR.101324 від 23 жовтня 2007 року. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов'язання за кредитним договором, тому у нього виник борг по поверненню кредиту, сплаті відсотків та пені у загальному розмірі 1\~252\~251,08 гривень, що підтверджується довідкою станом на 03 липня 2015 року (а.с.30) та розрахунком заборгованості за договором кредиту станом 29.10.2015 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Встановлено, що 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами з ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 33-38), відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за даним кредитним договором у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора, що підтверджується витягом з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 41). Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобовязання за кредитним договором. Тому у ПАТ «Дельта Банк» виникло право достроково вимагати повернення боргу за кредитним договором, про що [PERSON] був направлений лист-вимога від 10 квітня 2015 року про необхідність сплати простроченої заборгованості, інакше ПАТ «Дельта Банк» зверне стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобовязання у тридцяти денний строк (а.с.31). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.1 ст.590 ЦК України та ст.39 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Додатково п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року розяснено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] повернув позивачу борг за кредитним договором у розмірі 1\~252\~251,08 грн. Тому, суд вважає, що в рахунок його погашення допустимо звернути стягнення на земельну ділянку, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер 3220881300:04:002:0818, яка знаходиться у Київській області, Бориспільський р-н, с. Вишеньки, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код ЄДРПОУ 34047020). У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При предявленні позову ПАТ «Дельта Банк» не сплатив судовий збір, оскільки звільнений від його сплати. Предявлений позов задоволений. З огляду на це, з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3654 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved