Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

в позові вказано, що позивач з 1992 року була членом ЖБК «Надія», який побудував будинок [ADDRESS] . За рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради позивачу видано ордер від 21/05/1996 на квартиру [ADDRESS] . Останній пайовий висновок сплачено позивачем 14/05/1996. З червня 05/06/1996 позивач проживає в спірній квартирі. ЖБК «Надія» ліквідовано, ліквідатор направив до Івано-Франківського БТІ запит про наявність майнових прав, а господарським судом встановлено обставину відсутності майнових прав у боржника; прав третіх осіб на спірну квартиру не зареєстровано. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на спірну квартиру. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та надала перед судом пояснення про те, що кооператив визнано банкрутом з 2009 року. В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов. Судом встановлено наступні обставини. 30/05/1996 видано ордер №001168 на підставі рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20/02/1996 №61 [PERSON] з сім?єю 3 осіб на квартиру [ADDRESS] . Технічний паспорт від 05/07/2018 на спірну квартиру видано на ім?я позивача. Відповідно до ухвали від 16/06/2009 розглянуто заяву про визнання банкрутом ЖБК «Надія», вжито заходи щодо пошуку майна боржника, направлено запит в ОБТІ - отримані відповіді свідчать про відсутність майнових прав у власності боржника; затверджено звіт ліквідатора і ліквідаційний баланс, ліквідовано ЖБК, провадження припинено. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна №186442871 інформація по спірній квартирі відсутня. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна №259242470 інформація по спірній квартирі відсутня. Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » 11/11/1990 і зареєструвала шлюб з [PERSON] . Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордеру їх видано ЖБК «Надія» на ім?я позивача про сплату грошових коштів в карбованцях на різні суми грошових коштів. [PERSON] подав суду заяву про те, що не заперечив позов. [PERSON] подала суду заяву про те, що не заперечила позов. Представник відповідача подала суду заяву про розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до п. 77 Постанови Ради міністрів Української РСР Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу у разі ліквідації житлово-будівельного кооперативу майно, що залишилося після задоволення всіх пред`явлених кооперативу претензій, передається виконавчому комітетові районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідно до п. 27 Постанови Ради міністрів Української РСР Про затвердження Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі, передбаченого пунктом 28 цього Примірного статуту. Отже позивачу надано в безстрокове користування окрему спірну квартиру. Суду не надано відповідачем та третіми особами доказу виключення позивача з членів кооперативу. При цьому представник позивача надала перед судом пояснення про те, що позивач проживає в спірній квартирі на час розгляду спору. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже невизнання права визначено законом в якості правової підстави для позову. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Отже представник позивача ствердила перед судом про повну сплату позивачем пайового внеску. Представник відповідача не спростував перед судом відповідні пояснення представника позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином власнику речі належить право на подання петиторного позову у разі захисту права від його невизнання. Так само за змістом ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Отже з часу набуття спірного майна у власність позивачу належить право на його захист права власності від його невизнання. Суду не надано доказу того, що право володіння та право власності позивача оспорювалось спочатку ЖБК, а потім відповідачем. Сплативши усі пайові внески позивач набула спірне майно у власність; на час ліквідації ЖБК право вимоги ЖБК до позивача не було визначено господарським судом, в якості об?єкту цивільних прав на який може бути звернено стягнення, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредиторів. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб ЖБК «Надія» припинено за судовим рішенням 01/07/2009. На час вирішення спору ЖБК ліквідовано, отже його правосуб?єктність припинено. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. На час виникнення у позивача прав власності на спірне майно не діяла вимога щодо його державної реєстрації. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved