Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

В серпні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 13.02.2012 року між Закритим акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» ( в особі СПД ФОП [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 12121101 від 11.12.2012 року), і [PERSON] укладено договір №120741041 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу - навігаційного приладу Pocket Navigator MC-510 AS5. На виконання умов договору позивач передав відповідачу обладнання, що підтверджується актом приймання-передачі майна №120741041 від 17.12.2012 року, вартістю 1892 грн.00 коп. В порушення вимог п.6.2 Правил отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг клієнтами системи LeaseІТ та п.п.3.1,5.4.2 укладеного договору, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 19390 грн.49 коп., яку в добровільному порядку сплатити відповідач відмовляється, що і стало відповідною підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення існуючої заборгованості в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач до суду не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.ч.1,3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин вчинений представником, створює, змінює,припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст.239 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що 13.02.2012 року між Закритим акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» як оператором LeaseІТ, яке було перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій», в особі СПД ФОП [PERSON], яка діяла діє від імені ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» на підставі довіреності № 12121101 від 11.12.2012 року», і [PERSON] 17 грудня 2012 року укладено договір №120741041 про отримання обладнання в системі LeaseІТ. Договір СПД ФОП [PERSON] підписала не від свого імені, а від імені позивача (а.с.6). Відповідно до п.2.2.Правил отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг клієнтами системи LeaseІТ, які є невід'ємною частиною договору, для укладення договору клієнт надає заявку постачальнику, який є комерційним представником оператора LeaseІТ. Підпис відповідача в договорі свідчить, що він ознайомлений з цими Правилами. Всі документи, які пов'язані з укладенням договору фінансового лізингу та отримання відповідачем товару оформлені відповідачем із СПД ФОП [PERSON] як постачальником, учасником системи LeaseІТ та з посиланням на ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» (а.с.6, 22-23). Суд вважає, що матеріалами справи підтверджується факт укладення договору фінансового лізингу між ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» і [PERSON], а тому позивач має право ставити питання про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором. Згідно ч.ч.2,3 ст.806 ЦК України до відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом . Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України від 16.12.1997 року № 723/97-ВР «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Зобов'язання, згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Встановлено, що на виконання умов договору від 17.12.2012 року представник постачальника передав відповідачу обумовлений договором товар, а саме: навігаційний прилад Pocket Navigator MC-510 AS5 вартістю 1892 грн.00 коп., а відповідач повинен був сплатити 10% при отриманні обладнання, а решту суми щомісяця рівними частинами протягом 9 місяців (а.с.6) В порушення умов договору відповідач частково сплатив вартість отриманого товару та проценти за надання лізингового фінансування. Згідно п.14.2 Правил отримання ІТ- обладнання, інших товарів та послуг клієнтами системи LeaseІТ у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseІТ плату за прострочення платежу: - в розмірі 5% відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення прострочено платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; - в розмірі 10% від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseІТ. У випадку несплати клієнтом платежу протягом 30 календарних днів, клієнт зобов'язаний за першою вимогою оператора LeaseІТ протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги одноразово сплатити платіж, який розраховується як сума всіх платежів, що підлягають оплаті на користь оператора LeaseІТ з місяця сплати останнього платежу до закінчення строку сплати всіх платежів, встановлених пакетом LeaseІТ (п.14.5 Правил).. Укладений між сторонами договір діє протягом строку, на який його укладено, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Після закінчення строку договору, права і обов'язки сторін щодо обладнання, за яким не закінчився строк сплати платежів згідно пакету LeaseІ, діють до їх повного виконання сторонами (п.п.16.1, 16.2 Правил). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 15.08.2015 року, проведеного відповідно до положень п.п.3,6 Правил, відповідач має заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 19390 грн.49 коп., з яких 1502 грн.80 коп. компенсація вартості наданого обладнання та 17848 грн.09 коп. плата за прострочення щомісячних платежів. Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На порушення цих вимог закону відповідачем не надано належних та допустимих доказів (ст.ст.58,59 ЦПК України), які б спростовували доводи позивача та надані ним розрахунки щодо заборгованості за договором. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України) За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором фінансового лізингу від 17.12.2012 року в розмірі 19390 грн.49 коп. обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню 243 грн.60 коп. судового збору

Outcome: approved