Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів звернувся [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять суд їх задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 80725,90 грн., що еквівалентно 3000,00 доларів США на дату звернення до суду - 10 березня 2017 року; понесені витрати за надану правову допомогу в розмірі 3200,00 грн., сплачений судовий збір в розмірі 807,26 грн. та витрати за подання оголошення про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 150,00 грн. В судове засідання відповідач не з'явилась. Про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином судовою повісткою та оголошенням у засобах масової інформації. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. Заслухавши позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09 жовтня 2011 року відповідач звернулась до позивача з проханням позичити їй грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США для лікування її батька. Оскільки позивач був знайомий з батьком відповідачки, він позичив останній грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США за умови повернення цих коштів найближчим часом. При цьому, будь-якого договору у письмовому вигляді вони не укладали. Через деякий час, при зустрічі батька позивачки з позивачем, останньому стало відомо, що батько не хворів, що особисто і підтвердив. На неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням повернути кошти, відповідач не реагувала, борг повернутий не був. Тобто, відповідач ввівши в оману позивача, зазначивши, що кошти їй потрібні для лікування батька, безпідставно набула грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналогічні обставини регламентовані в постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88ц13. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивачем та представником позивача належними та допустимими доказами доведено ті обставини, що відповідач ввела позивача в оману та безпідставно набула грошові кошти в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, який при подачі позову до суду сплатив 3200,00 грн. за надану правову допомогу [PERSON] згідно квитанції №16 від 10 березня 2017 року; 807,26 грн. судового збору при подачі позову до суду згідно квитанції №98 від 10 березня 2017 року та 150,00 грн. за подання оголошення у засоби масової інформації про виклик відповідача згідно квитанції №2 від 06 вересня 2017 року, рішення прийнято на користь позивача тому дані витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved