Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

В провадженні Ружинського районного суду Житомирської області перебуває справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення та за зустрічним позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання грошового зобовязання припиненим. ПАТ КБ «Приватбанк» обгрунтовує свій позов наступним. Відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № К2V4АNF24298612 від 15.07. 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10898.71 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.07.2015 року. ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 10898.71 доларів США. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2014 року має заборгованість 6121,37 доларів США, яка складається з наступного: 4861.68 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 495,35 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 50,89 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 403,56 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 19,32 долари США - штраф (фіксована частина); 290.57 долари США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов' язань за кредитно-заставним договором відповідач надав в заставу автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель: ТF699Р, рік випуску: 2008, тип ТЗ; Легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6DTF699Р8W402954, реєстраційний номер: АІ4168ВТ, що належить на праві власності [PERSON] (13643, Житомирська обл., Ружинський р-н„ с. Немиринці, вул.. Дзержинського, буд. 27, ІПН [NUMBER]). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. ПАТ КБ «Приватбанк» просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним дого-вором № К2V4АNF24298612 від 15.07.2008 року вилучити у [PERSON] предмет застави - автомобіль ЗАЗ-DАЕWОО, модель: ТF699Р, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6DTF699Р8W402954, реєстраційний номер: АІ4168ВТ, що належить на праві власності [PERSON] (13643, Житомирська обл., Ружинський р-н, с. Немиринці, вул. Дзержинського, буд.27, ІПН [NUMBER]), комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу (технічний паспорт) авто-мобіля ЗАЗ-DАЕWОО та звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ЗАЗ- DАЕWОО, реєстраційний номер: АІ4168ВТ, що належить на праві власності [PERSON], з укладанням від імені відповідача договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату Свідоцтво про реєстрацію т/з замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. [PERSON] обґрунтовує свій позов наступним. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору № К2V4АNF24298612 від 15.07.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язується надати [PERSON] кредит у розмірі та на умовах встановлених у цьому договорі а позивач зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Розмір кредиту передбачений п. 17.1.1 і складає 10 898,71 доларів США. П.3.3 договору передбачає механізм видачі кредиту відповідно до якого банк може видати кредит наступними способами: видати кредит в порядку визначеному статтею 17.4 договору; видати кредит готівкою через касу банку: видати кредит, перерахувавши відповідні кошти на рахунок позичальника. З положень п. 17.4 договору вбачається, що кошти можуть бути перераховані на відповідні рахунки, однак не в доларах США, а в гривні, тобто передбачає гривневий, а не валютний договір. Що дає підстави вважати що спірний кредитний договір укладено з метою приховання дійсного договір. Грошові кошти у розмірі 10 898,71 доларів США (передбачені п. 17.1.1) способами передбаченими п 3.3 позивачу надані не були. Таким чином, з огляду на зазначені дії відповідача, позивач вважає, що грошові зобов'язання за кредитним договором, виражені в доларах США, є припиненими, що і стало підставою для його звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», просив їх задовольнити з наведених ним вище підстав у повному обсязі та не визнав позовні вимоги [PERSON], пояснивши, що договір про надання кредиту в іноземній валюті було укладено за ініціативою [PERSON], з дотриманням всіх вимог законодавста, що регулює кредитні відносини. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити з наведених ним вище підстав у повному обсязі та не визнав позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», пояснивши, що договір про надання кредиту в іноземній валюті він підписав в результаті омани з боку працівників ПАТ КБ «Приватбанк», грошові кошти у розмірі 10898, 71 доларів США він не отримував. Заслухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону. З матеріалів справи вбачається, що згідно з укладеним кредитно- заставним договором № К2V4АNF24298612 від 15.07.2008 року і додатком №1 до вказаного договору (графік погашення кредиту), підписаних [PERSON], він отримав кредит у розмірі 10898.71 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.07.2015 року ( а.с.13-19). З розрахунку заборгованості за договором № К2V4АNF24298612 від 15.07.2008 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON], станом на 30.08.2014 року вбачається, що внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість 6121,37 доларів США, яка складається з наступного: 4861.68 доларів США - заборгованість за кредитом; 495,35 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 50,89 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 403,56 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 19,32 долари США - штраф (фіксована частина); 290.57 доларів США - штраф (процентна складова) ( а.с.6-9). В забезпечення виконання зобов' язань за кредитно-заставним договором ( п.8.1)[PERSON] надав в заставу ЗАЗ-DАЕWОО, модель: ТF699Р, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: Y6DTF699Р8W402954, реєстраційний номер: АІ4168ВТ, що належить йому на праві власності (а.с.14). Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержатеяю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч; 1 ст.20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом: цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до п.4 ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Суд критично розцінює твердження представника [PERSON] що спірний кредитний договір укладено з метою приховання дійсного договору , а саме: гривневого договору, а не валютного договору, оскільки [PERSON] пояснив, що спірний кредитно-заставний договір він підписав добровільно, що свідчить, на думку суду, про визнання [PERSON] умов кредитно- заставного договору, що підтверджується повідомлення про умови кредитування, підписаного [PERSON], згідно з яким просить ПАТ КБ «Приватбанк» надати кредит в розмірі 10000 доларів США, який у відповідності з банківськими ліцензіями Національного банку України ПАТ КБ «Приватбанк» має право надавати ( а.с.92-97, 103). Посилання [PERSON] на те, що він не отримував грошових коштів, спростовується п.17.4 кредитно-заставного договору № К2V4АN24298612 від 15.07. 2008 року, в якому зазначено, що з урахуванням положень статті 3.3Договору Позичальник доручає Банку , без додатковго узгодження перерахувати кредит: а) в сумі 46150 .00 грн. на поточний рахунок автосалону АФ «Автоцентр Голосіївський»;в сумі 2571.00 грн. на сплату страхових платежів на поточний рахунок Страхової компанії ЗАО «Страховая компанія «Інгосстрах»; в сумі 34 грн. на сплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ДП «Інформаційний центр» МЮУ; в сумі 300.33 доларів США для сплати винагороди банку за надання фінансового інструменту; д0 в сумі 103.48 грн. для сплати вартості поліса обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності (а.с.16). Виконання банком вказаних операцій підтверджується випискою з 15.07.2008 р. по 19.01.2015 р. USD R2V4, рахунок № 22031057280162 (а.с.98).В порушення вимог ст.60 ЦПК України [PERSON] не надано суду доказів утримання банком з його заробітної плати коштів на погашення заборгованості, доказів неправильності нарахування банком заборгованості. Посилання відповідача за первісним позовом на квитанції про сплату ним заборгованості на протязі 2010-2013 років ( а.с.134-168) в гривнях , свідчать про валютно-обмінні операції, оскільки кредит було надано в доларах США, а тому, відповідно повинен повертатися в доларах США, а також свідчать про те, що [PERSON] знав про ці валютно-обмінні операції, однак на протязі тривалого часу продовжував сплачувати кредит у вказаний спосіб. Посилання [PERSON] на те, що він оплатив вартість автомобіля ( а.с.110), на думку суду, є логічно не взаємоузгодженим, оскільки договір купівлі продажу автомобіля № 1258, платіжне доручення № 214116-1258 датовані 01.07.2008 року, в той час як кредитно-заставний договір № К2V4АN24298612 між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] було укладено 15.07.2008 року, а тому, у випадку оплати вартості придбаного автомобіля у відповідача за первісним позовом не було підстав для укладення договору кредиту. Крім того, в платіжному дорученні № 214116-1258 не зазначена дата проведення банківських операцій. Разом з тим, на протязі тривалого часу [PERSON], починаючи з 2008 року, добровільно сплачував кредит, наданий в доларах, 17.04.2012 року підписав додаткову угоду до Кредитного договору № К2V4АN24298612 від 15.07. 2008 року, в якій погодився з валютою кредиту і графіком погашення ( а.с.112-113), ствердивши їх власноручним підписом. Викладене вище, свідчить про обізнаність і прийняття [PERSON] умов кредитування на підставі кредитно-заставного договору № К2V4АN24298612 від 15.07.2008 року, а тому суд задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та відмовляє у задоволенні позовним вимог [PERSON].

Outcome: approved