Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

В провадженні суду перебувала вказана цивільна справа. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2017 позов задоволено. Шлюб, укладений та зареєстрований 11 жовтня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 1095), - розірвано. Разом з цим, при ухваленні рішення по суті позовних вимог не були вирішені вимоги про стягнення аліментів та не вирішено питання про судові витрати, що відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України є підставою для ухвалення у справі додаткового рішення. За правилами ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У відповідності до норм частини 1, 2 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Разом з тим, судова кореспонденція повернулася до суду без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання, що відповідно до частини 2 статті 131 ЦПК України, суд вважає доставленою. Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено судом, 11 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1095. Від шлюбу сторони мають двох дітей малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві від 29.09.2009 та свідоцтво про народження [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві від 30.05.2012, про що зроблено актові записи № 1814 та № 1089. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідач не виконує свій обов'язок щодо утримання дитини та в ході судового розгляду не вдалося можливим встановити розмір та стабільність його заробітку, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність стягнення з останнього аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі по 4000 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 640,00 грн. /а. с. 2, 3/. На підставі викладеного,

Outcome: approved