Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

в позовній заяві [PERSON] зазначила, що вона виховує двох малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Діти проживають разом з нею. [PERSON] , народилася [INFO] в місті Дружківка Донецької області. Матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] . Останнього було позбавлено батьківських прав відносно дитини на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11.01.2018 року № 2/229/61/2018. [PERSON] , народився [INFO] в місті Дружківка Донецької області. Матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] , якого було позбавлено батьківських прав відносно дитини на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29.01.2018 року (провадження № 2/229/75/2018). [INFO] помер [PERSON] . Відповідачка [PERSON] , веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає наркотичними засобами та перебуває на обліку у лікаря-нарколога. З 2016 року неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Згідно з вироком Дружківського міського суду Донецької області від 04 квітня 2017 року ЄУН 229/115/17 відповідачка була визнана винною у скоєнні злочинів, передбачених за ч. 1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України. В результаті часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 15.06.2016 року за ст.317 ч. 1 КК України відповідачка була засуджена до покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на три роки і один місяць. З 06 червня 2017 року 27 листопада 2019 року відповідачка відбувала покарання у державній установі «Приазовська виправна колонія (№107)». Згідно з рішеннями Дружківської міської ради від 06 березня 2018 року № 95, №103 [PERSON] та [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 02 травня 2018 року дітей передано до прийомної сім`ї [PERSON] . У листопаді 2019 року відповідачка умовно-достроково звільнилася з державної установи «Приазовська виправна колонія (№107)». Після звільнення, вона приїхала до позивачки додому, стала мешкати у її родині. [PERSON] е заперечувала проти того, аби відповідачка мешкала в її будинку, за умови, що відповідачка змінить свій спосіб життя та своє ставлення до дітей. Відповідачка [PERSON] погодилася на мої умови, стала на облік до Дружківського міського центру зайнятості. 27 грудня 2019 року відповідачка подала заяву про намір повернути дітей на її виховання. 15 січня 2020 року на підставі рішення виконавчого комітету Дружківської міської № 19, малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було виведено з числа прийомних дітей прийомної сім`ї [PERSON] . Діти були повернуті матері. З 15 січня 2020 року відповідачка разом із дітьми мешкали разом з позивачкою. Натомість, спільне проживання тривало недовго. Через те, що відповідачку не влаштовував той спосіб життя, відповідно до якого на НЕЇ покладалися певні обов`язки щодо виховання дітей, створення умов для їх проживання, що в її розумінні, обмежувало її свободу, з травня місяця 2020 року відповідачка разом із дітьми переїхала в найману квартиру. Зі свого боку, позивачка постійно підтримувала зв`язок із дітьми та відповідачкою, надавала їм матеріальну допомогу. Натомість, вже через короткий проміжок часу, діти стали житися, що матір на довго покидає їх самих у квартирі без їжі. Додали, що вона про них не дбає. 11 червня 2020 року відповідачка привезла до позивачки дітей. Однак, під приводом необхідності поїхати на заробітки до м. Києва, залишила дітей. З 11 червня 2020 року діти проживають разом з позивачкою. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не піклується за дітьми у достатньому рівні. На теперішній час діти відвідують навчальні заклади. [PERSON] навчається в 4 класі ЗШІ-ІІІ ступенів № 12 Дружківської міської ради. Матір дитини, [PERSON] , не сприяє утриманню дитиною освіти, не підтримує контактів з адміністрацією школи та з класнимкерівництвом, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчальним процесом, тауспіхами дитини. Натомість, [PERSON] регулярно відвідує школу, забезпечена всім необхідним длянавчання. Приймає активну участь у позашкільній діяльності та позитивнохарактеризується з боку адміністрації школи. Онук [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад ясла-садок комбінованого типу № 34 «Дельфін». [PERSON] не сприяє отриманню дитиною освіти, не підтримує контактів задміністрацією навчального закладу, не відвідує батьківські збори, не цікавитьсянавчальним процесом та успіхами дитини. Натомість, [PERSON] забезпечений всім необхідним для навчання, адаптований донавчального процесу, має здібності та розвиток відповідно до свого віку та позитивнохарактеризується з боку адміністрації навчального закладу. По телефону, позивачка неодноразово вимагала від відповідачки повернутися додому, додітей. Натомість, вимоги відповідачкою завжди ігноруються. Відповідачка не лише не виконує свої батьківські обов`язки по вихованнюдітей, а й зловживає батьківськими правами. Фактично вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язківі взагалі не спілкується з дітьми, не цікавиться їх справами, не турбується про їх здоров`я, про духовний та моральний розвиток. Матеріальну допомогу дітям не надає. Просить суд [PERSON] , [INFO] , уродженку міста Дружківка, Донецької області, позбавити батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 06.10.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі; призначено підготовче засідання. Згідно з ухвалою суду від 24.11.2020 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі; призначено справу до судового розгляду. У судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена судовою повісткою, про що у справі є розписка. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позові наполягає. Представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, отримавши згоду позивачки, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [INFO] у місті Дружківка, Донецької області народилася [PERSON] . Її батьками вказані [PERSON] (батько), [PERSON] (а.с.10). 10 травня 2014 року у місті Дружківка Донецької області зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). [INFO] у місті Дружківка, Донецької області народився [PERSON] . Його батьками вказані [PERSON] (батько), [PERSON] (а.с.11). Відповідно до рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради № 95 від 06.03.2018 року малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с15). Відповідно до рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради № 103 від 06.03.2018 року малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15). [INFO] у місті Дружківка, Донецької області помер [PERSON] (а.с14). З 06 червня 2017 року по 27 листопада 2019 року [PERSON] відбувала покарання в ДУ «Приазовська виправна колонія (№107)» (а.с18). Згідно з рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради № 19 від 15 січня 2020 року, з 01 лютого 2020 року малолітніх [PERSON] , 2015 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження було виведено з числа прийомних дітей прийомної сім`ї Мийсарош (а.с16). [PERSON] , 2010 року народження навчається у 4-А класі ЗШ І-ІІІ ступенів № 12 м. Дружківка (а.с19). [PERSON] , 2015 року народження відвідує 9 групу ДНЗ ясла-садок комбінованого типу № 34 «Дельфін» Дружківської міської ради (а.с20). Актами виконавчого комітету Райської селищної ради Донецької області від 27 серпня 2020 року підтверджено, що [PERSON] , 1987 року народження, не мешкає по [ADDRESS] . З 11 червня 2020 року за вказаною адресою разом з [PERSON] мешкають малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с 22-23). Психологічний розвиток доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с 24-25) відповідає віковим вимогам. Емоційний стан стабільний. Девіантна поведінка у дітей не спостерігається. Відповідачка [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться станом їх здоров`я, фізичним та духовним розвитком. Вона жодного разу не забирала дитину з дитячих закладів, з педагогами не контактує. Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В статті 3 цієї Конвенції проголошено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 5 Конвенції держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. (статті 9 Конвенції). З приведеного видно, що розгляд цивільних справ щодо малолітніх дітей мають бути розглянуті судом за принципом якнайкраще забезпечення інтересів дітей. На підставі п. 2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Органом опіки та піклування Дружківської міської ради Донецької області складено висновок від 24 листопада 2020 року №31.770.136/1003/20 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с51-52). Суд дійшов до висновку, що відповідачка [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Про це свідчать наступні обставини. Відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами, неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. З 11.06.2020 року малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають у родини позивачки. [PERSON] з дітьми не спілкується, участі у їх вихованні не бере, матеріальної допомоги дітям не надає. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 16 вересня 2020 року. Ухвалою від 06 жовтня 2020 року [PERSON] відстрочено сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. до ухвалення рішення у справі (а.с34-35). На підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved