Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

В поданій до суду, із зміненими позовними вимогами, позовній заяві позивачка вказує на те, що у 2008 році вона потрапила в ДТП в результаті якого пошкодила належний їй автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2001 року випуску. У серпні того ж року вона домовилася про ремонт автомобіля з приватним підприємцем [PERSON], який надавав послуги по ремонту автомобіля та передала йому автомобіль для відновлювального ремонту кузова та ходової частини. Вартість робіт становила 900 дол. США. Коли, осінню 2009 року, після завершення ремонту, вона прибула в м.Здолбунів на стоянку автомобілів, де як повідомив відповідач, мав знаходитися транспортний засіб, щоб забрати його, то відповідач висунув вимогу про оплату вартості робіт в сумі 1200 дол. США, а не 900 дол. США, як це було обумовлено спочатку. Оскільки вказаних коштів вона не мала, то відповідач залишив місце стоянки так і не передавши їй ключі від автомобіля. В подальшому, до 2011 року звязатися із відповідачем не було можливо, оскільки він змінив місце роботи. Коли в 2011 році вона звязалася з відповідачем, то він категорично відкинув її вимоги про повернення автомобіля, а на стоянці, де він знаходився раніше, його не виявилося. На даний час відповідач не повернув їй автомобіль. Просить суд зобовязати відповідача повернути належний їй автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2001 року випуску, д.р.н. ВК 9225 АЕ. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала та просить суд задовільнити їх. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що дійсно між ним та позивачкою було досягнуто домовленість, щодо ремонту ним належного позивачці автомобіля, який був пошкоджений в результаті ДТП. Вказаний автомобіль був ним відремонтований. В звязку з тим, що він змінював місце своєї діяльності, то автомобіль перевіз на автостоянку в м.Здолбунів, де в подальшому при зустрічі з позивачкою передав їй ключі від автомобіля. Просить суд в позові відмовити. Також подав суду заяву про застосування позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, пояснення свідків, дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи /замовника/ певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до положень ст.866 ЦК України, Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовник а цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Судом встановлено, що в серпні 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено усний договір щодо виконання останнім робіт по ремонту належного позивачці автомобіля марки «Volkswagen Caddy», 2001 року випуску. Позивачкою було передано, а відповідачем прийнято для проведення ремонтних робіт даний автомобіль. Дану обставину не заперечував в судовому засіданні і сам відповідач. Також відповідачем не заперечується та обставина, що автомобіль після ремонту ним було поміщено на стоянку транспортних засобів. Згідно ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, що визнаються сторонами по справі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Що стосується покликання відповідача про те, що спірний автомобіль він повернув позивачці, передавши на стоянці транспортних засобів їй ключі від нього, то всупереч ст. 60 ЦК України на підтвердження вказаних обставин ним не надано жодного належного доказу. Натомість свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що восени 2009 року вони разом з позивачкою [PERSON] зустрілися з відповідачем [PERSON] на автомобільній стоянці, яка належить приватному підприємцю [PERSON] і на якій зберігався спірний автомобіль, який був відремонтований. Під час зустрічі виникла суперечка з приводу того, що [PERSON] вимагав за ремонт автомобіля 1200 дол. США, а не 900 дол. США, як вони попередньо домовлялися. На той час позивачка не мала вказаної суми коштів. В ході виниклої суперечки відповідач [PERSON] залишив автостоянку. Автомобіль вони не змогли забрати, оскільки [PERSON] не залишив від нього ключі. Свідок [PERSON] пояснив суду, що на даний час він не памятає чи знаходився на стоянці спірний автомобіль, але в будь-якому разі автомобіль з належної йому території могла забрати лише особа, яка його поставила або власник автомобіля, але з обовязкової згоди такої особи. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, після проведення ним ремонту спірного автомобіля не повернув його позивачці, а тому позовні вимоги щодо зобовязання відповідача повернути їй спірний автомобіль підлягають задоволенню. Що стосується поданої відповідачем [PERSON] заяви про застосування позовної давності, то суд вважає, що позовна давність пропущена позивачкою з поважних причин, оскільки вона намагалася захистити своє порушене право шляхом звернення до правоохоронних органів і в межах кримінальної справи мала б право на відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За таких обставин пропущений строк позовної давності підлягає поновленню.

Outcome: approved