Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16.05.2008 р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м . Донецьку та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО» була укладена Генеральна угода № 5108N5, відповідно до якої Банк проводить кредитні операції в межах лімітів та з урахуванням умов кредитного договору, укладеного в рамках Генеральної угоди. З метою забезпечення виконання зобов'язань з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 51309Р1 від 17.06.2009 р., за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов»язання перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне повне виконання Позичальником зобов»язання щодо повернення кредиту. Відповідно до Генеральної угоди та Додаткової угоди № 13 від 20.06.2013 р. загальний ліміт заборгованості позичальника не може перевищувати 4770000,00 грн. Термін користування кредитом встановлено до 15.05.2015 р. В межах Генеральної угоди були укладені Кредитний договір № 51313К17 від 05.12.2013 р. та Кредитний договір № 51314К7 від 18.04.2014 р. Станом на 12.08.2015 р. заборгованість за кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. складає 4619594,53 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 3395000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 298008,11 грн.; прострочена заборгованість з комісії за управління - 20350,00 грн.; пеня на прострочену заборгованість за основним боргом - 752920,00 грн.; пеня на прострочену заборгованість за процентами - 31125,40 грн.; пеня на прострочену заборгованість з комісії за управління - 2191,02 грн.; штраф за невиконання умов Кредитного договору-1 - 120000,00 грн. Станом на 12.08.2015 р. заборгованість за кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. складає 921582,83 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 700000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 61162,49 грн.; прострочена заборгованість з комісії за управління - 3500,00 грн.; пеня на прострочену заборгованість за основним боргом - 150016,67 грн.; пеня на прострочену заборгованість за процентами - 6532,67 грн.; пеня на прострочену заборгованість з комісії за управління - 371,00 грн. Суму заборгованості за вказаними кредитними договорами просив стягнути з відповідача [PERSON] як поручителя за боргові зобов»язання ТОВ « Виробничо-комерційна фірма «БАО». Суму заборгованості за кредитними договорами просив стягнути з відповідача [PERSON] як поручителя, який несе солідарну відповідальність перед Банком за кредитними зобов»язаннями ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО». Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06червня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» задоволено частково, з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р., укладеним в рамках Генеральної угоди №5108№5 від 16.05.2008 р. в загальному розмірі 921582 грн. 83 коп. В стягненні заборгованості за Кредитним договором №51313/К 17 від 05.12.2013 року відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про про стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості за вказаними кредитними договорами у заявленому розмірі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає на те, що резолютивна частина рішення не відповідає мотивувальній частині. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції послався на довідку ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 23.05.2016 року, яка суду не надавалась, відсутня в матеріалах справи, на час розгляду справи заборгованість обліковувалась за двома Кредитними договорами, але суд не з»ясував її розмір. Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, надав суду інформацію щодо стану заборгованості на дату розгляду справи, зазначивши періоди та суми погашення. Представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав . Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи заборгованість за Кредитним договором №51313 /К17 від 05.12.2013 у повному обсязі виплачена Позичальником ТОВ «ВФК «БАО»; заборгованість за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. складає 921582,83 грн., не погашена, тому підлягає стягненню. Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він зроблений судом в порушення норм матеріального і процесуального права, суперечить фактичним обставинам справи та письмовим доказам, які надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Крім того, резолютивна частина рішення суперечить висновку суду, який викладений в його мотивувальній частині. З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2008 р. між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Донецьку та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО» укладена Генеральна угода № 5108N5 , в межах якої укладені Кредитний договір № 51313К17 від 05.12.2013 року та Кредитний договір №51314К7 від 18.04.2014 р. Термін користування кредитом встановлено до 15.05.2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною угодою та за Кредитними договорами , які укладаються в межах Генеральної угоди , між позивачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» і відповідачем [PERSON] укладений договір поруки № 51309Р1 від 17.06.2009 р., за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов»язання солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО» зобов»язань перед Банком щодо повернення кредиту. Термін користування кредитом встановлено до 15.05.2015 р. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит, але належним чином не виконував свої зобов'язання за договором щодо його погашення у визначений строк. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Звертаючись до суду, позивач зазначав , що станом на 12.08.2015 р. заборгованість за кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. складає 4619594,53 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 3395000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 298008,11 грн.; прострочена заборгованість з комісії за управління - 20350,00 грн.; пеня на прострочену заборгованість за основним боргом - 752920,00 грн.; пеня на прострочену заборгованість за процентами - 31125,40 грн.; пеня на прострочену заборгованість з комісії за управління - 2191,02 грн.; штраф за невиконання умов Кредитного договору-1 - 120000,00 грн. Заборгованість за кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. складає 921582,83 грн., з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 700000,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 61162,49 грн.; прострочена заборгованість з комісії за управління - 3500,00 грн.; пеня на прострочену заборгованість за основним боргом - 150016,67 грн.; пеня на прострочену заборгованість за процентами - 6532,67 грн.; пеня на прострочену заборгованість з комісії за управління - 371,00 грн. Проте, рішенням Господарського суду Донецької області від 19.10.2015 року справа №905/1464/15р за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України до ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО» про стягнення заборгованості встановлено, що заборгованість за Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. складає 3709588, 11грн., з яких : за кредитом - 3395000 грн., за відсотками - 293938,11 грн., заборгованості з комісії за управління - 20350 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 100 грн., пеня за просторочку сплати комісії - 100 грн.,я штрафу - 100 грн. Заборгованість за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. складає 764862,49 грн., з яких : за кредитом - 700000 грн., за відсотками - 61162,49 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 100 грн., пеня за просторочку сплати комісії - 100 грн., ( том 1 а.с.91) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, відповідач [PERSON] повинен був погашати заборгованість за вказаними Кредитними договорами у розмірах, які визначені рішенням Господарського суду Донецької області від 19.10.2015 року справа №905/1464/15р щодо позичальника ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО», за кредитними зобов»язання якого він виступив поручителем. З матеріалів справи вбачається, що позичальник ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «БАО» проводив погашення заборгованості, яка визначена рішенням Господарського суду і згідно довідки №051-14/624 від 23.05.2016 року, виданої керуючим філією ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Донецьку станом на 23.05.2016 року заборгованість за Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. складала : заборгованість за кредитом - 2752939,77 грн., прострочені відсотки - 109493,99 грн., пеня за несплату відсотків - 100 грн., пеня за прострочену заборгованість з комісії - 100 грн., штраф- 100 грн. за Заборгованість за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. складає: пеня за несплату відсотків - 100 грн., пеня за прострочену заборгованість з комісії - 100 грн. ( том 1 а.с. 119 ) З наданих відповідачем [PERSON] письмових заперечень вбачається ( вх..5921 від 06.06.2016 року), що заявлений позов він визнає частково і не заперечує проти стягнення з нього суми заборгованості, яка визначена у розмірах згідно довідки №051-14/624 від 23.05.2016 року, виданої керуючим філією ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Донецьку. ( а.с. 115) Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції послався на довідку ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 23.05.2016 року, яка підтверджувала наявну заборгованість як за Кредитним договорами договором № 51313К17 від 05.12.2013 р., так і за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р., але при цьому суд зробив нелогічний та необґрунтований висновок щодо відсутності заборгованості за Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. Крім того, судом першої інстанції не були враховані письмові пояснення позивача, відповідно до яких він визнавав свої боргові зобов»язання та погоджувався з сумами заборгованості, які були визначені Банком на 23.05.2016 р. Позивачем надані письмові пояснення та виписка по рахункам № 010-5/2172 від 24.10.2016р., щодо заборгованості за вказаними кредитними договорами, яка була наявною на 06.06.2016 року . Вбачається, що заборгованість за Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. на 06.06.2016 р. становить 2 923 266,09 грн., із яких : прострочена заборгованість за кредитом - 2 752 939, 77 грн., заборгованість за процентами - 170326,32 грн. У порівнянні із довідкою Банку від 23.05.2016 року сума основного боргу 2752939,77 грн. за Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р не змінилась, але розмір процентів за користування кредитом збільшився - 170 326,32 грн., оскільки за умовами кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно, а їх погашення боржником у цей період проводилось не в повному обсязі. Згідно вказаної виписки із рахунку № 010-5/2172 від 24.10.2016 ( вх.. 8445/16 від 25.10.16) заборгованість за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. погашена повністю. Вбачається, що за наявності достатніх та переконливих доказів по справі щодо заборгованості за Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. в розмірі 2 923 266,09 грн. та відсутності заборгованості за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. на дату ухвалення рішення 06.06.2016 року суд зробив помилковий висновок про відмову у стягненні заборгованості за Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. та необґрунтовано стягнув 921582,83 грн. за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову. Апеляційний суд вважає, що відповідача [PERSON] як поручителя заборгованості за кредитним договором Кредитним договором № 51313К17 від 05.12.2013 р. в розмірі 2 923 266,09 грн., із яких : прострочена заборгованість за кредитом - 2 752 939, 77 грн., заборгованість за процентами - 170326,32 грн. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №51314К7 від 18.04.2014 р. 921582,83 грн. є необґрунтованими, оскільки факт погашення заборгованості за вказаним договором підтверджується довідкою №051-14/624 від 23.05.2016 року, виданою ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», відповідно до якої на 23.05.2016 року заборгованість за цим договором складала лише 200 грн., але до 06.06.2016 року погашена, що підтверджено випискою із рахунку. Доводи апеляційної скарги про відсутність такої довідки в матеріалах справи є неспроможними, оскільки вказана довідка Банку міститься в матеріалах справи том 1 аркуш справи 119, належним чином оформлена, містить підпис уповноваженої особи Банку. Оскільки рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.. 213 ЦПК України , то воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за вказаних вище підстав.

Outcome: partial