Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS]. Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що житловий будинок [ADDRESS] належить йому та відповідачам на праві спільної часткової власності. На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №378650 від 29 квітня 2010 року він є власником земельної ділянки площею 9/20 частин від 0,0824 га. Визнаючи, що між власниками будинку склався певний порядок щодо користування земельною ділянкою площею 0,0824 га, де [PERSON] належить у користуванні земельна ділянка меншою площею ніж та, що належить йому на праві власності і за яку йому треба платити земельний податок, після отримання державного акту він звернувшись до співвласників з пропозицією про зміну порядку користування земельною ділянкою відповідно до їх частин в державних актах, отримав відмову, тому звернувся до суду й просить визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] та виділити йому в користування 0,0377 га, що складає 9/20 частин від 0,0824 га. Відповідачі [PERSON], [PERSON] подали зустрічний позов про визначення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] по фактично існуючому порядку користування земельною ділянкою. На підставі статті 31 ЦПК України збільшили свої позовні вимоги та просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] по фактично існуючому порядку користування, скасувати Державні акти на право власності на земельні ділянки та внести зміни до реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0824 га, кадастровий номер 2310100000:04:028:0345 на якій розташований житловий будинок [ADDRESS], зареєструвати за [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,0486 га, за [PERSON] земельну ділянку площею - 0,0221 га, за [PERSON] земельну ділянку площею 0,0099 га, земельну ділянку площею 0,0018га залишити в спільній власності для проходу та проїзду [PERSON] та [PERSON] В позові зазначили, що вищевказаний житловий будинок згідно правовстановлюючих документів належить їм на праві спільної часткової власності, але право спільної власності у кожного виникло з різних підстав, а саме, [PERSON] та [PERSON] придбали частину житлового будинку за Договором купівлі-продажу, посвідченим Другою Запорізькою держнотконторою 09.06.1982р. за р. №4936, частину отримали у спадщину, всього станом на 1988 рік їм належало [PERSON] - 1/5 (20/100) частина, [PERSON] - 2/5 (40/100) частин, всього - 3/5 (60/100) частин житлового будинку, співвласникам на той час належало: [PERSON] - 7/50 (14/100) частин, [PERSON] - 13/50 (26/100) частин, станом на 1988 рік. Житловий будинок складався з трьох квартир, кожна з яких має окремий вихід та визначені земельні ділянки, відокремлені парканом та погоджені між усіма співвласниками. Між власниками квартири [NUMBER] й співвласниками будинку - власниками квартири [NUMBER] та [NUMBER] спору щодо користування земельною ділянкою ніколи не виникало. За рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя в 1980 році був встановлений порядок користування й визначена площа, закріплена за власниками квартир [NUMBER] та [NUMBER] - [PERSON] та [PERSON] Та, саме з того часу склався той самий порядок користування земельною ділянкою між власниками житлового будинку [ADDRESS], який існує й досі. Відповідач [PERSON] придбав в 1989 році частку житлового будинку [ADDRESS], та до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на тих умовах на яких нею користувався [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду про визначення порядку користування земельною ділянкою, тобто земельна ділянка площею - 218 кв.м. Вказана обставина обґрунтовується тим, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.30 Земельного Кодексу (в редакції 1992 року) до набувача від відчужувача автоматично переходило право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Так, земельна ділянка, яка знаходиться під житловим будинок була поділена між співвласниками в порядку передбаченому чинним законодавством України, а також між цими особами був встановлений порядок користування нею. На момент придбання відповідачем [PERSON] у [PERSON] частини жилого будинку, вздовж земельної ділянки були збудовані паркани, які розмежовували три окремих домоволодіння, та фактично утворили три земельні ділянки, якими користується позивачі та відповідачі. В 2008 році була оголошена спрощена програма приватизації земельних ділянок під житловими будинками. За допомогою квартальної збиралися спільні заяви до різних інстанцій з метою наприкінці отримати Державний Акт на право власності на земельну ділянку. [PERSON] жодної заяви особисто не надавала та не підписувала, згоди на приватизацію не давала. [PERSON], було підписано заяву до Запорізької міської ради про передачу їй у приватну власність земельної ділянки. Рішенням за №61/137 Запорізької міської ради п'ятого скликання на тридцять восьмій сесії 23 грудня 2009 року «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок в Ленінському районі м. Запоріжжя (кадастровий квартал номер 2310100000:04:028) вирішено п. 5 передати громадянам у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку згідно з переліком в додатку. П.6 надано доручення Управлінню Держкомзему у місті Запоріжжі Запорізької області внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації. Під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану земельної ділянки було з'ясовано, що співвласникам були невірно виготовлені Державні акти на право власності на землю. Державні акти на право власності на землю зазначеним громадянам видавався на земельну ділянку площею 23/100, 19/100, 45/100 та 13/100 від 0,0824 1 га, а у фактичному користуванні у них знаходяться земельні ділянки з визначеними площами - 486 кв.м, 230 кв.м та 118 кв.м, що загалом складає 824 кв.м . Внаслідок видачі всім співвласникам Державних актів на право власності на землю з невірним визначенням площі земельної ділянки порушуються їх законні права та інтереси, вони позбавлені можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, яка є у їх фактичному користуванні для обслуговування будинку, який належить їм на праві власності. Тому вони змушені також звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та пояснив суду, що придбав в 1989 році частку житлового будинку [ADDRESS], та до нього перейшло право користування земельною ділянкою, якою користувався попередній власник [PERSON] Однак згодом його попередили, що він не в повному обсязі сплачує податок на землю, оскільки відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 378650 від 29 квітня 2010 року він є власником земельної ділянки площею 9/20 частин від 0,0824 га., а фактично він користується ділянкою площею 0,0221 га. Крім того в судовому засіданні не заперечував щодо позову [PERSON] та [PERSON] та не заперечував щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками за фактичним користуванням. Представники [PERSON] та [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою за фактичним користуванням і внести зміни до реєстрації права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0824 га, кадастровий номер 2310100000:04:028:0345 на якій розташований житловий будинок [ADDRESS], зареєструвати за [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,0486 га, за [PERSON] земельну ділянку площею - 0,0221 га, за [PERSON] земельну ділянку площею 0,0099 га, земельну ділянку площею 0,0018 га залишити в спільній власності для проходу та проїзду [PERSON] та [PERSON] Відповідачка [PERSON] проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечувала щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками за фактичним користуванням, однак заперечувала щодо позовних вимог заявлених [PERSON]. Представник третьої особи - Запорізької Міської Ради в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, письмових заперечень суду щодо позову не надав. Представник третьої особи - Управління Держкомзему у місті Запоріжжі надав письмове повідомлення стосовно реформування Управління Держкомзему у місті Запоріжжі в Головне управління Держземагенства у Запорізькій області. Представник третьої особи - Головне управління Держземагенства у Запорізькій області надали письмове пояснення та заяву про розгляд справи без їх участі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно зі ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 78 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Судом встановлено, що [PERSON] належить 41/100 частини житлового будинку, [PERSON] належить - 29/100 частини житлового будинку, [PERSON] належить - 24/100 частини житлового будинку, [PERSON] належить - 3/50 частини житлового будинку [ADDRESS]. (а.с. 80-83) Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №378650 від 29.04.2010 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9/20 від 0,0824 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно списку співвласників земельної ділянки, тобто Додатку до вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку, співвласниками зазначеної земельної ділянки є: [PERSON] - 19/100 частки, [PERSON] - 23/100 частки; [PERSON] - 9/20 частки, Запорізька міська рада - 13/100 частки.(а.с.4-6). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №688776 від 29.03.2012 р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 23/100 від 0,0824 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно списку співвласників земельної ділянки, тобто Додатку до вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку, співвласниками зазначеної земельної ділянки є: [PERSON] - 19/100 частки, [PERSON] - 23/100 частки; [PERSON] - 9/20 частки, [PERSON] - 13/100 частки.(а.с.130,128). З наданих документів вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.1989 р., посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Тимофеевою за реєстровим №?2-3678, [PERSON] продав, а [PERSON] купив 9/20 частини жилого будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS], розташовано на земельній ділянці розміром 838 кв.м.(а.с.7-8). Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], виготовленого Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, станом на 09.11.1995 р., з внесенням реєстрації поточних змін 29.02.2012 р., [PERSON] належить 23/100 частки зазначеного будинку, [PERSON] - 19/100 частки, [PERSON] - 9/20 частки, [PERSON] - 13/100 частки. Відповідно до експлікації земельної ділянки, закріпленої до зазначеного будинку, її загальна площа складає 838 кв.м.(а.с.43). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 30.03.2012 р., [PERSON] належить 13/100 частки зазначеного будинку, [PERSON] - 9/20 частки, [PERSON] - 19/100 частки, [PERSON] - 23/100 частки. Відповідно до експлікації земельної ділянки, закріпленої до зазначеного будинку, її загальна площа складає 824 кв.м.(а.с.9-12). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9016974 від 06.09.2013 р., виданого Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 24/100 частки житлового будинку [ADDRESS].(а.с.82). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8956839 від 05.09.2013 р., виданого Реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 29/100 частки житлового будинку [ADDRESS].(а.с.83). Відповідно до п. 5 рішення №61/137 від 23.12.2009 р. Запорізької міської ради п'ятого скликання тридцять восьмій сесії «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок в Ленінському районі м. Запоріжжя (кадастровий квартал номер 2310100000:04:028) вирішено передати громадянам у власність земельні ділянки в кадастровому кварталі номер 2310100000:04:028 Ленінського району м. Запоріжжя для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та під садівництво, що вказані у додатку згідно з переліком. На підставі п. 6 зазначеного рішення надано доручення Управлінню Держкомзему у місті Запоріжжі Запорізької області внести відповідні зміни до земельно-кадастрової документації.(а.с.126). Станом на 30 березня 2012 року ТОВ «Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації» була проведена технічна інвентаризація житлового будинку, яка виявила невідповідність часток вказаних в правовстановлюючих документах реальним часткам в житловому будинку, які дійсно є у власності співвласників й використовуються ними фактично. Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30 липня 2013 року була затверджена мирова угода між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зміну ідеальних часток між співвласниками в праві спільної часткової власності на житловий будинок, виділ майна в натурі та визнання права власності, за умовами якої [PERSON] належить 29/100 частин, [PERSON] - 24/100 частин, [PERSON] - 41/100 частин, [PERSON] - 3/50 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 80-81). Також під час розгляду справи було встановлено, що Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.1980 р. позов [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою було задоволено. [PERSON] виділено земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] під [NUMBER] площею 75 м.кв. [PERSON] виділено земельну ділянку під [NUMBER] площею 176 м.кв., земельну ділянку [NUMBER] площею 84 м.кв. залишити в користуванні.(а.с.125). Отже, саме тоді був проведений фактичний поділ земельної ділянки та встановлені паркани з урахуванням площі земельної ділянки. Так [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) в будинку належало: 20/10+40/100= 60/100 будинку, земельна ділянка: 838 кв.м х60/100 = 502,8 кв.м; [PERSON] - 13/50 (26/100) частин, земельна ділянка: 838 кв.м х 26/100 = 217,88 кв.м; [PERSON] - 7/50(14/100) частин, земельна ділянка: 838 кв.м х14/100 = 117,32 кв.м, що фактично співпадає з площами визначеними рішенням Ленінського суду. Оскільки [PERSON] придбав у 1989 році 9/20 частини житлового будинку [ADDRESS] у [PERSON], то до нього перейшло право користування земельною ділянкою, на тих умовах на яких нею користувався [PERSON], а саме на підставі рішення Ленінського районного суду про визначення порядку користування земельною ділянкою від 23.12.1980 р., тобто земельна ділянка площею - 218 кв.м. Відповідно до ст..152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів. Пленум Верховного суду України в Постанові від 16.04. 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст.30 Земельного Кодексу до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розташовані. Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В судовому засіданні сторони визнали, що порядок користування земельною ділянкою між власниками житлового будинку [ADDRESS], який існував з 1980 р. не змінився і на даний час, оскільки земельну ділянку було розмежовано між співвласниками та збудовані паркани, які розмежовували три окремих домоволодіння. Відповідно до ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно до ч. 3 ст.116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Статтею 118 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Відповідно до ч. 1 ст.126 ЗК України (у редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку. У 2009 році за спрощеною програмою приватизації земельних ділянок під житловими будинками збиралися спільні заяви від співвласників будинків до різних інстанцій з метою наприкінці отримати Державні акти на право власності на земельну ділянку. Під час проведення робіт з виготовлення кадастрового плану визначалися межі земельної ділянки без з'ясування фактичного користування земельною ділянкою співвласниками без урахування рішення суду та надалі було з'ясовано, що співвласникам були невірно виготовлені Державні акти на право власності на землю. Землевпорядна фірма не з'ясувала внутрішні межі земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні кожного із співвласників. Державні Акти на право власності на земельну ділянку виготовлені на підставі Рішення № 61/137 від 23.12.2009 р. Запорізької міської ради були видані за спрощеною системою без урахування вже існуючого порядку користування земельною ділянкою на підставі розміру ідеальних часток в праві власності на житловий будинок, без погодження меж, що суттєво порушувало права співвласників будинку в користуванні землею. Судом встановлено, що відповідно до технічної документації щодо поділу земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки 2310100000:04:028:0345, розташованої за адресою: [ADDRESS], межі земельної ділянки згідно Державного акту на право власності на землю - 0,0824 га; межі фактичного землекористування [PERSON], [PERSON] (S=0,0486 га) - 0,0486 га; межі фактичного землекористування [PERSON] (S=0,0221 га) - 0,0221 га; межі фактичного землекористування [PERSON] (S=0,0099 га) - 0,0099 га; межі ділянки сумісного користування для проходу [PERSON] та [PERSON] (S=0,0018 га) - 0,0018 га. (а.с.123). Як встановлено в судовому засіданні у виданих Державних актах на право власності на земельну ділянку площею 0,0824 га за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON] на 9/20 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 19/100 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 23/100 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 13/100 від 0,0824 га., були невірно зазначені розміри земельних ділянок, які не відповідають площі по фактичному користуванню земельною ділянкою, та порушуються законні права та інтереси співвласників будинку. Відповідно до п.1.12 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року №43, зазначено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Пунктом 1.13 цієї Інструкції передбачено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. В п. 2.1 цієї Інструкції вказано, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Отже, виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Інструкцією не передбачено можливості внесення змін у Державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації. У разі внесення у державний акт площі земельної ділянки, яка не відповідає її фактичному розміру, внесення змін у державний акт на право власності на земельну ділянку чи його скасування, не передбачено. Отже, виходячи із порядку видачі Державних актів та їх реєстрації, для того щоб внести зміни у Державний акт слід його визнати недійсним (анулювати). Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Судом встановлено, що спірні Державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0824 га за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON] на 9/20 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 19/100 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 23/100 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 13/100 від 0,0824 га., складені з порушенням вищезазначеної Інструкції, оскільки вони були складені без урахування вже існуючого порядку користування земельною ділянкою на підставі розміру ідеальних часток в праві власності на житловий будинок, без погодження меж. Відповідно до ч. 1ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки рішення Запорізької міської ради № 61/137 від 23 грудня 2009 року про передачу громадянам земельних ділянок в Ленінському районі м. Запоріжжя (кадастровий квартал номер 2310100000:04:028) у власність є правильним, однак при складанні Державних актів на право власності на землю, у порушення Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, не був врахований порядок користування земельною ділянкою встановлений рішення суду від 23.12.1980 р.. Виправити допущені помилки в державних актах про право власності на землю іншим способом не можливо, у зв'язку з чим, необхідно визнати недійсними та скасувати Державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,0824 га за адресою: [ADDRESS], виданий [PERSON] на 9/20 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 19/100 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 23/100 від 0,0824 га; виданий [PERSON] на 13/100 від 0,0824 га. У відповідності до п.п. «в» ч. 2 ст. 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Згідно ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до ст..107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Як роз'яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно зі ст..158 ЗК України, суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Встановлення меж земельних ділянок до компетенції суду не належить. З 01.01.2013 р. набрали чинність окремі положення Закону України «Про державний земельний кадастр», Порядок ведення Державного земельного кадастру, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до яких з 01.01.2013 р. змінився порядок реєстрації земельних ділянок та порядок реєстрації прав власності на них. Так запроваджено нові правила реєстрації земельних ділянок, та відміняється поняття Державного акту. Статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Пунктом 10 ст. 37 вищезазначеного Порядку визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вищезазначене, сторони як співвласники житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці, яка знаходиться в їх спільному постійному користуванні, мають право на встановлення порядку користування нею шляхом виділення конкретної земельної ділянки кожному власнику частки житлового будинку для його обслуговування. Враховуючи те, що фактично порядок користування земельною ділянкою вже існує, необхідно визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,0824 га кадастровий номер 2310100000:04:028:0345 житлового будинку [ADDRESS] за межами фактичного землекористування. Внести зміни в державну реєстрацію прав власників на земельну ділянку площею 0,0824 га кадастровий номер 2310100000:04:028:0345 житлового будинку [ADDRESS], та зареєструвати за [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0486 га; за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0221 га; за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0099 га. Залишити в спільній сумісній власності для проходу та проїзду [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,0018 га.

Outcome: partial