Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

В поданому\~до суду\~позові позивач,\~з врахуванням\~заяви про\~уточнення позовних\~вимог,\~просить суд\~стягнути з\~відповідача борг\~за оренду\~нежитлового приміщення\~в сумі\~22481\~(двадцять\~дві тисячі\~чотириста вісімдесят\~одна)\~грн.\~40\~коп.\~за період з\~01.07.2015р.\~по 31.12.2017р., 879 (вісімсот сімдесят девять) грн. 13 коп. пені, 2560 (дві тисячі пятсот шістдесят) грн. 60 коп. інфляційних нарахувань, 565 (пятсот шістдесят пять) грн. 54 коп. трьох відсотків річних. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 28.12.2007р. між КП «Міське будинкоуправління №2» правонаступником якого на даний час є КП «Міське будинкоуправління» та ФОП [PERSON] було укладеного договір оренди нежитлового приміщення по вул.Старицького,7А в м.Здолбунів, Рівненської області. Орендна плата згідно договору оренди становила 200 грн. на місяць плюс ПДВ, яку відповідач мав сплачувати до 20 числа місяця. Проте, відповідач свої зобовязання щодо своєчасної сплати орендної плати виконував неналежним чином, в звязку з чим виникла заборгованість. Також з відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобовязань підлягає стягненню неустойка у формі пені та відповідно до ст.625 ЦК України сума індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання, а також три відсотки річних. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просить задовільнити їх. Представник відповідача позов не визнала та пояснила суду, що позивач не мав права на предявлення позову, оскільки ним не наведено переконливих доказів того, що він є правонаступником КП «Міське будинкоуправління №2». Крім того, позивачем не надано оригіналу договору оренди. Що стосується наданих прибуткових касових ордерів, то вони не можуть бути доказом сплати відповідачем орендної плати, оскільки у них відсутні всі необхідні обовязкові реквізити. Таким чином позивачем не надано жодного доказу, який би стверджував про укладення між сторонами спірного договору оренди. Просить суд в позові відмовити. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між КП «Міське будинкоуправління №2» та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду нежитлове приміщення для виготовлення та ремонту меблів по вул.Старицького,7А в м.Здолбунів, Рівненської області. Відповідно до п.1 статуту КП «Міське будинкоуправління» Здолбунівської міської ради Рівненської області - КП «Міське будинкоуправління» є правонаступником КП «Міське будинкоуправління №2». Вказаний Статут є чинним, а отже заперечення представника відповідача про те, що КП «Міське будинкоуправління» не має права вимоги, оскільки не довело факт правонаступництва є безпідставним. Факт укладення вказаного договору визнається і представником відповідача у поданому відзиві, в якому вказано, що дійсно 28.12.2007р. між [PERSON] та КП «Міське будинкоуправління №2» було укладено вказаний договір оренди, строком на 2 роки та 10 місяців і який припинив свою дію 01.12.2010 року. Також, факт укладення спірного договору оренди в судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON], який дав суду пояснення, що він був керівником КП «Міське будинкоуправління №2» і дійсно з відповідачем укладався договір оренди. Відповідач практично своєчасно здійснював оплату орендної плати. Було лише декілька випадків несвоєчасної сплати на 1-2 місяці. Відповідач використовував орендоване приміщення для виготовлення меблів. Будь-яких інших орендарів з прізвищем [PERSON] не було. Свідки [PERSON] та [PERSON] також ствердили, що відповідач орендував спірне приміщення та сплачував за нього орендну плату. Крім того, в звязку з невиконанням умов договору відповідачу направлялися претензії з вимогою погасити заборгованість по сплаті орендної плати згідно спірного договору, які останній отримував. Проте, з будь-якими запереченнями щодо існування договірних зобовязань він не звертався. За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено факт укладення між КП «Міське будинкоуправління №2» та [PERSON] 28.12.2007р. договору оренди нежитлового приміщення по вул.Старицького,7А в м.Здолбунів, Рівненської області. Що стосується посилання представника відповідача на те, що укладений договір оренди припинив дію 01.12.2010 р., то таке посилання є безпідставним. Так, згідно п.2.1 Договору оренди - договір укладався з 01 січня 2008 року по 30 листопада 2010 року. Відповідно до п.2.2 Договору оренди при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору впродовж одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовжений на той самий строк і на тих же самих умовах, які були передбачені договором. В судовому засіданні представником відповідача не надано було суду доказів про те, що відповідач звертався з заявою про припинення або зміну договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірний договір є чинним і на даний час. Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Пунктами 3.1, 3.2, 3.5 Договору встановлено, що орендна плата встановлюється в сумі 200 грн. 00 коп. на місяць плюс ПДВ (200 грн. + 40 грн.) та сплачується орандарем до 20 числа поточного місяця і щомісячно підлягає коригуванню на індекс інфляції за минулий місяць. В звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору оренди нежитлового приміщення від 28 грудня 2007 року виникла заборгованість зі сплати орендної плати. З розрахунку наданого позивачем, який суд вважає правильним, заборгованість за період з 01.07.2015р. по 31.12.2017р. становить 22481 грн. 40 коп. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов'язання,\~на вимогу\~кредитора зобов'язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Отже з відповідача підлягає також до стягнення пеня в сумі 879,13 грн., 2560,60 грн. - сума інфляційних нарахувань та 565,54 грн. три відсотки річних. Також, суд не погоджується з тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, на що вказував представник відповідача, оскільки в судовому засіданні достовірно було встановлено, що відповідач в березні 2015 року сплатив 4000 грн. та в грудні 2015 року 1000 грн. Дана обставина стверджується касовими прибутковими ордерами № 93 від 11.03.2015р. на суму 4000,00 грн. та № 564 від 03.12.2015р. на суму 1000,00 грн., оригінали, яких було оглянуто в судовому засіданні. Та обставина, що касовий ордер виписано не касиром, а іншою особою жодним чином не спростовує факт сплати відповідачем вказаних коштів.

Outcome: approved