Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму позики в розмірі 1 252 960 грн. і судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог зазначав наступне. 27.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за якими позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000,00 доларів США, які останній зобов?язувався повернути до 28.03.2015. Проте, в порушення взятих на себе зобов?язань грошові кошти відповідач не повернув. На цій підставі просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених в ньому, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Крім того,в судовому засіданні представником позивача було надано суду для огляду оригінал розписки на підставі якої позивачем було надано відповідачу грошові кошти в розмірі 50 000,00 доларів США. Відповідач в судове засідання не з?явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст..74 ЦПК України (а.с.28, 30, 34, 37) за обома наявними в матеріалах справи адресами колишньої та теперішньої адреси реєстрації наданими на запит суду адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в м. Києві (а.с.9) Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, серед яких можуть бути договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11, ч.2 ст.509 ЦК України) Судовим розглядом встановлено, що 27.02.2015 [PERSON] надав [PERSON] позику в розмірі 50 000,00 доларів США, строком повернення до 28.03.2015, про що відповідачем власноручно було написано розписку (а.с.7), оригінал якої був наданий суду для огляду в судовому засіданні представником позивача. В порушення взятих на себе зобов?язань, у визначений строк (до 28.03.2015) відповідач грошові кошти [PERSON] не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж саму кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлюється договором (ч.1 ст.1049 ЦК України) Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до положень ст.625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті НБУ офіційний курс гривні до долару США станом на 23.06.2017 складає 2602,5695 грн. за 100 доларів США. Враховуючи, що представник позивача наполягав на стягненні з відповідача суми заборгованості в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18.08.2016, а розгляд справи судом здійснюється лише в межах заявлених позовних вимог, отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає саме сума заборгованості за договором позики в розмірі 1 252 960,00 грн. В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору. Враховуючи викладене, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved