Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

В серпні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії в розмірі 1372, 46 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] знаходився на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Дзержинську (надалі - УПФУ у м. Дзержинську) з 08.12.2004 року по 19.09.2012 року як отримувач соціальної пенсії по ІІ та ІІІ групі інвалідності за загальним захворюванням, призначеної відповідно ст. 93, 94 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788. Зазначений вид пенсії виплачується за умови, якщо особа є непрацюючою. На момент призначення пенсії відповідач не працював і йому відповідно до п. б) ст. 94 вищевказаного закону виплачувалась соціальна пенсія у розмірі 50% мінімального розміру пенсії за віком як інваліду ІІІ групи. Відповідно до списків пенсіонерів, прийнятих на роботу до ВП «Автобаза» ДП «Дзержинськвугілля» управлінням було з'ясовано, що відповідач з 20.09.2012 року був прийнятий на роботу до зазначено підприємства. Тобто з 20 вересня 2012 року відповідач вважається працевлаштованим. В листопаді 2012 року виплату пенсії було припинено, у зв'язку з встановленням факту роботи. В заяві про призначення пенсія відповідача було попереджено про зобов'язання своєчасно повідомляти УПФУ у м. Дзержинську про будь-які зміни - зокрема про прийняття на роботу та звільнення. В результаті несвоєчасного повідомлення відповідачем УПФУ у м. Дзержинську про фактичне працевлаштування, виникла переплата пенсії в сумі 2092, 46 грн. за період з 20.09.2012 року по 30.11.2012 року. Сума надмірно виплаченої пенсії в розмірі 720 грн. була погашена в добровільному порядку. Останнє надходження в рахунок погашення вказаної заборгованості відбулось у листопаді 2014 року, у зв'язку зі звільненням відповідача з ВП «Автобаза» ДП «Дзержинськвугілля». Станом на 01.09.2015 року залишок надмірно виплаченої пенсії складає 1372, 46 грн. Розмір надмірно виплаченої [PERSON] суми пенсії за період з 20.09. 2015 року по 30.11.2012 року складає 1372, 46 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України та спеціальним законом. У відповідності до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-1V суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі [PERSON] знаходився на обліку в УПФУ у м. Дзержинську, як отримувач соціальної пенсії по ІІ та ІІІ групі інвалідності за загальним захворюванням, призначеної відповідно ст. 93, 94 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788. У відповідності до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788 соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію: інвалідам I і II груп, у тому числі інвалідам з дитинства, а також інвалідам III групи. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Підставою призначення [PERSON] пенсії була надана ним довідка МСЕК № 363830 від 24.09.2012 року та заява про призначення пенсії. У зв'язку з цим, УПФУ у м. Дзержинську призначено [PERSON] соціальну пенсію по ІІ та ІІІ групі інвалідності за загальним захворюванням. При цьому, відповідач неодноразово зобов'язувався своєчасно повідомляти відділ пенсійного забезпечення про всі зміни, що можуть вплинути на розмір та виплату пенсії. В період часу з 08.12.2004 року по 19.09.2012 року відповідач перебував на обліку в УПФУ у м. Дзержинську. Однак, згідно розпорядження управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області № 164752 від 14.11.2012 року виплату пенсії відповідачу було припинено з 20.09.2012 року, у зв'язку з прийняттям на роботу в ВП «Автобаза» ДП «Дзержинськвугілля». Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що за надання управлінню Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області недостовірних відомостей, відповідачу була нарахована сума пенсії, яку він надмірно отримав за період з 20.09.2012 року по 30.11. 2012 року в сумі 2092,46 грн. Сума надмірно виплаченої пенсії у розмірі 720 грн. була погашена відповідачем у добровільному порядку. Станом на 01.09.2015 року залишок надмірно виплаченої суми пенсії складає 1372, 46 грн., тому ця сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved