Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] зазначає, що вона є власником житлового будинку в [ADDRESS] , і в її будинку зареєстровані: вона, її бувший чоловік [PERSON] та доньки [PERSON] , [PERSON] . 12.08.2016 року рішенням Летичівського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано і чоловік в належному її будинку не проживає більше трьох років, але залишаються у ньому зареєстрованим, що призводить до труднощів у розпорядженні будинком та отриманні пільг по його утриманню, тому [PERSON] просить суд визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . В судове засідання позивач та її представник адвокат Бригада В.В. не з`явилися, проте подали заяву про розгляд справи й їх відсутності, вимоги підтримали та не заперечує проти заочного вирішення справи. Позивач просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, заперечень не подавав, хоча про час та розгляд справи належним чином повідомлений, в порядку ст. 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про врученням. Представник Меджибізької селищної ради, як третя особа, в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Справу розглянуто відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України за наявними у справі матеріалами і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, на підставі наявних у справі доказів, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Спір по встановлених правовідносинах суд вирішує по ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, відповідно до яких, в судовому порядку провадиться визнання члена сім`ї власника житла особою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад один рік. Частинами 1 і 4статті 41Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Так, згідно договору дарування житлового будинку від 15.12.2003 року [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] і у даному будинку, згідно будинкової книги, зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Із акту обстеження складеного комісією Меджибізської селищної ради 18.12.2018 року вбачається, що в житловому будинку за адресою [ADDRESS] зареєстрований але не проживає більше трьох років [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до рішення Летичівського районного суду від 12 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] , зареєстрований, але не проживає у належному їй будинку [ADDRESS] року без поважних причин, що є обставиною для визнання його особою, який втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України.

Outcome: approved