Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області перебуває справа за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа: Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради. В обґрунтування заяви заявниця, посилається на те, що Вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 30.07.2019 року син пішов з адреси фактичного проживання: [ADDRESS] , на море та додому не повернувся. Припускає, що його загибель під час купання на морі від утоплення. 03.08.2019 року за заявою [PERSON] про втрату зв`язку з [PERSON] , [INFO] , слідчим відділом Приморського відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області розпочате досудове розслідування, яке досі триває, місцезнаходження [PERSON] досі не встановлено. На теперішній час син заявниці безвісно пропав, але він зареєстрований у належній заявниці квартирі, це позбавляє можливості оформити субсидію на оплату житлово-комунальних послуг у зацікавленої особи. Тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі у порядку окремого провадження та призначено розгляд справи. [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, пояснила, що вже більше року жодних відомостей від [PERSON] не було, він перебуває в розшуку як безвісно зникла особа. З метою забезпечення прав та інтересів просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Представник Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заперечень щодо заявлених вимог не має, покладається на розсуд суду. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного вмотивування. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого Приморським Р/ЗАГС Донецької області, актовий запис № 1009 від 11.12.1972 року, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданого Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, 25.06.1998 року, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Довідкою Приморського відділення поліції Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області зазначено, що 03.08.2019 року в СВ Приморського ВП ГУНП в Донецькій області розпочате досудове розслідування за заявою [PERSON] , [INFO] , про те, що у липні 2019 року було втрачено зв`язок з її сином [PERSON] , [INFO] , який пішов з адреси: [ADDRESS] та до теперішнього часу не повернувся. Вказаний факт 03.08.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019050780000649 від 03.08.2019 року, за ч. 1 ст. 115 КК України. На теперішній час місцезнаходження [PERSON] не встановлено та досудове розслідування триває. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за адресою реєстрації не проживає, з 03.08.2019 року знаходиться в розшуку. Розшуковими заходами встановити місце знаходження [PERSON] не вдалося. Даних про його місцезнаходження немає, а тому є всі підстави вважати його безвісно відсутнім. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім для заявника має юридичне значення і необхідно для оформлення соціальної допомоги. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Отже, суд дійшов висновку про можливість, з метою забезпечення інтересів заявниці, задовольнити заяву [PERSON] про визнання безвісно відсутнім [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved