Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтував тим, що він навчається на першому курсі денного відділення Харківської академії фізичної культури та спорту, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно йому матеріальну допомогу дитини не надає. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте 27.10.2014 року через канцелярію, звернулась до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Таким чином, суд, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, ухвалив розглянути справу у відсутність позивача та його представника. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать долучені до матеріалів справи конверти з рекомендованим листом, які повернулись до суду 14.10.2014 року та 22.10.2014 року за закінченням терміну зберігання, однак доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надав. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Позивач проти заочного рішення не заперечує, наслідки та порядок перегляду заочного рішення розуміє. Таким чином, суд визнав причини неявки відповідача неповажними та ухвалив розгляд справи провести у відсутність відповідача на підставі наявних у справи матеріалів. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є сином відповідача, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] Із долученої до матеріалів справи довідки № 158 від 05.09.2014 року та копії договору № 7919 від 26.08.2014 року, строком дії до 30.06.2018 року, судом вбачається, що позивач є студентом 1-го курсу Харківської державної академії фізичної культури денного відділення факультету Фізичного виховання та здоров'я людини. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 1, 2 статті 199 СК України визначено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Під час ухвалення рішення по справі, а також при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, який за відомостями позивача є пенсіонером, при цьому відповідач не надав суду доказів того, що він не має можливості утримувати дитину, а саме: доказів непрацездатності, наявності інших утриманців, тощо. Доказів отримання відповідачем іншого доходу позивачем не надано, а й отже суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на навчання в розмірі 1/6 частки від доходу. Разом із тим, суд вважає за необхідне стягувати аліменти на навчання позивача з початку навчального року, тобто з 01.09.2014 року, а й отже в часині стягнення аліментів починаючи з дня пред'явлення позову до суду, а саме з 29.08.2014 року, позовна заява не підлягає задоволенню. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд звільняє позивача від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та , на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial