Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказала, що [INFO] помер її чоловік та батько відповідачів - [PERSON] . Спадкоємцями, які прийняли спадщину [PERSON] , є позивач та відповідачі - [PERSON] та [PERSON] Позивач зазначає, що похованням [PERSON] повністю займалася вона. Відповідачі не приймали жодної участі у витратах на поховання та ритуальних службах. Вона змушена була брати в борг гроші для виконання послуг з похованню та встановлення пам`ятника. Позивач вказує, що вона витратила на поховання [PERSON] 2 015,00 грн. - на одяг та ритуальні предмети, 3 660,00 грн. - на оплату ритуальних послуг, 5 050,00 грн. поминальний обід. В подальшому вона понесла витрати на придбання та встановлення пам`ятника померлому в розмірі 7 500,00 грн. Загальна сума витрат складає 18 225,00 грн. Позивач з посиланням на положення статті 1232 ЦК України вказала, що відповідачі повинні були компенсувати їй 2/3 частин понесених нею витрат у розмірі 12 150,00 грн. З огляду на викладене, позивач просила суд стягнути зі [PERSON] та [PERSON] на свою користь понесені витрати на поховання та встановлення пам`ятника померлому [PERSON] в розмірі 12 150,00 грн., а також понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 768,40 грн. та правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. в рівних частках з кожного (а.с. 2-3). В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідачів позов визнала частково та зазначила, що відповідачами визнаються понесені позивачем витрати на поховання [PERSON] у виді витрат на одяг померлому (товарний чек від 16.06.2016 на суму 765 грн. та рахунок від 16.06.2016 на суму 850 грн.), взуття (товарний чек від 16.06.2016 на суму 400 грн.), витрати на ритуальні послуги в розмірі 3 660 грн. (товарний чек від 16.06.2016). Одночасно з цим, на думку представника відповідачів, витрати на поминальний обід в розмірі 2 600 грн. та пов`язані з ним придбання продуктів харчування та напоїв на загальну суму 2 650 грн. відшкодуванню не підлягають, оскільки не відносяться до витрат на поховання в розумінні статті 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справі» (далі - Закон). Крім того, представник відповідачів вказала, що відшкодуванню не підлягають також витрати на придбання позивачем пам`ятника в сумі 7 500 грн., оскільки надані на підтвердження вказаної обставини позивачем докази, не є належними, так як не містять необхідних реквізитів. Також позивачем не доведено сам факт встановлення пам`ятника померлому [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Той факт, що померлий [PERSON] є чоловіком позивача [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , в результаті укладення якого вона набула прізвище « [PERSON] » (а.с.5). Згідно довідки №729 від 17 червня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , провела поховання померлого [PERSON] (а.с.6). Згідно матеріалів спадкової справи № 114/2016 від 11 жовтня 2016 року, заведеної Дніпрорудненською державною нотаріальною Запорізької області після смерті [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини звернулися: позивач - [PERSON] (а.с. 30) та відповідачі - [PERSON] (а.с. 28) та [PERSON] (а.с. 29) та відповідачами отримано свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 32 зв., 33, 33 зв., 34, 34 зв., 35). На підтвердження понесення витрат на поховання позивачем надано докази про витрати на одяг померлому (товарний чек від 16.06.2016 на суму 765 грн. та рахунок від 16.06.2016 на суму 850 грн.), взуття (товарний чек від 16.06.2016 на суму 400 грн.), витрати на ритуальні послуги в розмірі 3 660 грн. (товарний чек від 16.06.2016), витрати на поминальний обід в розмірі 2 600 грн. та пов`язані з ним придбання продуктів харчування та напоїв на загальну суму 2 650 грн., витрати на придбання пам`ятника в сумі 7 500 грн. (а.с. 7-9). Відповідно до частини 1 статті 1232 ЦК України, спадкоємці повинні відшкодовувати розумні витрати, які зазнав один з них, або інша особа на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року, під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Враховуючи викладене, суд вважає, що відшкодуванню на користь позивача з відповідачів підлягає сума витрат, пов`язаних з похованням позивачем [PERSON] , у виді витрат на одяг померлому (товарний чек від 16.06.2016 на суму 765 грн. та рахунок від 16.06.2016 на суму 850 грн.), взуття (товарний чек від 16.06.2016 на суму 400 грн.), витрати на ритуальні послуги в розмірі 3 660 грн. (товарний чек від 16.06.2016) та витрат на придбання пам`ятника в сумі 7 500 грн. на загальну суму 13 175 грн., оскільки вони є витратами, пов`язаними з похованням померлого в розумінні статті 2 вказаного вище Закону. Суд критично відноситься до заперечень представника відповідача про неналежність доказів у виді витрат на придбання пам`ятника в сумі 7 500 грн., оскільки з дослідженого судом оригіналу рахунку встановлено, що ПП [PERSON] . із зазначенням ідентифікуючих даних, зокрема, номеру мобільного телефону РНОКПП та підпису, поставив пам`ятник гранітний, з комплектуючими, послугами оформлення, установки, доставки та ін. на загальну суму 7 500 грн. На думку суду наявність у позивача оригіналу вказаного рахунку свідчить про належність вказаного доказу на підтвердження понесення позивачем відповідних витрат. В зв`язку із заповненням вказаного документу ФОП, якою здійснено постачання гранітного пам`ятника позивачу, то відсутність дати на рахунку не свідчить про те, що вказані витрати позивачем не понесені. Крім того, відповідачами не заперечувався факт наявності пам`ятника на могилі їхнього батька. Одночасно, суд вважає необхідним відмовити в стягненні з відповідачів витрат на поминальний обід в розмірі 2 600 грн. та пов`язаних з ним витрат на придбання продуктів харчування та напоїв на загальну суму 2 650 грн., оскільки поминальні обіди проводяться після поховання та, як наслідок, на думку суду не є витратами, пов`язаними з похованням померлого, з огляду на положення ст.. 2 Закону та відшкодуванню не підлягають (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 554/1793/15-ц, провадження № 61-6381 св 18 від 19.03.2018). Враховуючи принцип дольової пропорційності відшкодування витрат на поховання кожним зі спадкоємців, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача по 4 391 грн. 67 коп. з кожного в якості витрат на поховання, виходячи з розрахунку: 13 175 грн. - загальна сума витрат на поховання встановлена судом/ 3 - кількість спадкоємців = 4 391 грн. 67 коп. (сума для відшкодування з кожного зі спадкоємців). Щодо судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2). З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: - 12 150 грн. 00 коп. - розмір заявлених позовних вимог; - 8 783 грн. 33 коп. - розмір задоволених позовних вимог; - 8 783 грн. 33 коп./ 12 150 грн. 00 коп. х 100 = 72,3 % - відсоток задоволених позовних вимог; - 768 грн. 40 коп. (сплачена сума судового збору) х 72,3 % = 555 грн. 55 коп. - розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів порівну по 277 грн. 78 коп. з кожного. Згідно з ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За вимогами п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, передбачено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно укладеної угоди від 02.05.2019 позивача з адвокатом Листопад Л.П. (а.с. 51), додаткової угоди (а.с. 52), акту виконаних робіт від 02.05.2019 (а.с. 53), квитанцій №№ 89 та 115 від 02.05.2019 та 18.06.2019 та ордеру (а.с. 48,49,50), позивачем [PERSON] сплачено адвокату Листопад Л.П. за надання правничої допомоги у вигляді: правової консультації, вивчення законодавства, судової практики, підготовки документів, складання позовної заяви та участі апдвоката в судових засіданнях 3 000 гривень. Відповідачами заявлено клопотання згідно якого вони просили суд при вирішенні питання щодо судових витрат враховувати критерій реальності адвокатських послуг та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (а.с. 71-73). З огляду на викладене, враховуючи клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України, суд з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, з дотриманням вимог співмірності та розумності, вважає обґрунтованим розмір витрат, понесених позивачем на надання професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 2 000 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках - по 1 000 грн. з кожного.

Outcome: partial