Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

В серпні 2013 року позивачки [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні горищем. Ухвалою суду від 15 січня 2014 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено власника квартири [PERSON] Посилались на те, що вони є власниками двох квартир в трьохквартирному будинку [ADDRESS] м. Чернівців, зокрема, [PERSON] є власником квартири № 3, а [PERSON] є власником квартири № 2. Протягом тривалого часу їх сусід відповідач [PERSON], який проживає в квартирі № 1 цього будинку, умисно здійснює дії, що перешкоджають їх законному праву користуватись допоміжними приміщеннями. 12 квітня 2013 року [PERSON] було виявлено факт зумисного блокування [PERSON] виходу на горище з її квартири, який є законним та зазначений в інвентарній справі, який забив дошками двері зі сторони горища. До цього часу вхід на горище забезпечувався з її квартири № 3, яким також користувались мешканці квартири № 2 для того, щоб потрапити на загальне горище для обслуговування власних комунікацій. Відповідач має окремий вихід на горище. В зв'язку з блокуванням дверей вона викликала працівників міліції, потім ще зверталась в Шевченківський РВ УМВС України в Чернівецькій області з заявою з цього приводу, була проведена перевірка і з висновків за результатами розгляду її звернень дізналася, що [PERSON] в своїх поясненнях зазначив, що ці дії він вчинив умисно. 20 травня 2013 року [PERSON] звернулась з заявою до голови Шевченківської районної у місті Чернівці ради з проханням створити комісію з огляду горища в будинку та сприяння в розблокуванні вхідних дверей на горище, на яку 30 травня 2013 року отримала повідомлення, що в ході огляду встановлено факт блокування входу на горище з її квартири, але мір не прийнято, оскільки мешканці квартири № 1 в управління житлового господарства Шевченківської районної у місті Чернівці ради на неодноразові запрошення не з'явились. Дії відповідача [PERSON] є протиправними та суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно ст.ст.369 ч.1, 382 ч.2 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. В пункті 1.1 рішення Конституційного Суду України № 1-2/04 від 02 березня 2004 року роз'яснено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інші) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Така ж норма міститься і в ст.10 ч.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Таким чином, горище в їх будинку є спільною сумісною власністю усіх власників та мешканців квартир, а законодавство України в якості однозначної умови для реалізації права спільної сумісної власності містить умову щодо здійснення цього права саме за згодою інших власників. Дії відповідача по блокуванню входу на горище порушують їх права власників, а саме: блокування унеможливлює їх доступ до спільного майна, яким є горище, унеможливлює доступ до аварійного люку на дах будинку, повністю позбавляє їх доступу до власних комунікацій, які знаходяться на горищі та даху будинку, а отже унеможливлює здійснювати їх утримання у належному стані. Разом з цим, на горищі проходить центральний кабель енергоживлення будинку, який перебуває у незадовільному аварійному стані та потребує негайної заміни, також знаходиться димар, до якого під'єднано газовий котел центрального опалення та водонагріву квартири № 2, який потребує постійного нагляду та обслуговування; знаходяться антена телебачення, антенний розподілювач та проводка мережі Інтернет їх квартир. Просять зобов'язати відповідача [PERSON] розблокувати вихід на горище з квартири [ADDRESS] шляхом усунення будь-яких перешкод та відновити доступ до горища будинку з квартири [ADDRESS], заборонити [PERSON] в подальшому вчиняти будь-які протиправні дії щодо них, їх родин, їх майна, стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та звернути рішення до негайного виконання. В судовому засіданні позивачки [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять зобов'язати відповідача [PERSON] розблокувати вихід на горище з квартири [ADDRESS] м. Чернівців шляхом усунення будь-яких перешкод та відновити доступ до горища будинку з квартири № 3, заборонити [PERSON] в подальшому вчиняти будь-які протиправні дії щодо них, їх родин, їх майна з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Доповнили, що власником квартири № 1 в їх будинку на підставі договору дарування від 03 лютого 2011 року став [PERSON], який в квартирі не проживає, він не здійснював ніяких дій по створенню їм перешкод в користуванні горищем, а тому до нього вони не мають ніяких претензій, ці всі дії вчинив тільки відповідач [PERSON], який зареєстрований та постійно проживає в квартирі. Відповідач [PERSON] та його представник, який також за дорученням представляє інтереси третьої особи [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що він зареєстрований та проживає в [ADDRESS] м. Чернівців, яка з лютого 2011 року належить на праві власності [PERSON], позивачки [PERSON] та [PERSON] є власниками квартир № 3 та № 2 в цьому будинку, який є триквартирним, одноповерховим з мансардою. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради № 50/4 від 19 березня 2008 року внесено зміни до рішення № 180/12 від 23 листопада 2005 року, а саме: [PERSON] дозволено обладнати на площі горища над своєю квартирою № 2 житлову кімнату площею 17,00 кв.м, житлову кімнату площею 8,50 кв.м та хол площею 4,00 кв.м. В порушення наданих дозволів та прийнятого рішення [PERSON] було самовільно зайнято частину горища, позначену на плані літ.Б, а тому вважає, що його права порушені, оскільки всі дії позивачок [PERSON] та [PERSON] повинні були здійснюватись при наявності згоди всіх співвласників будинку, однак жодної згоди від нього отримано не було. Згідно п.7 акта державної приймальної комісії від 19 травня 2008 року на об'єкті, тобто в будинку [ADDRESS] м. Чернівці, виконано всі роботи згідно з будівельними нормами, передбачені проектною документацією, створено безпечні умови для перебування людей відповідно до вимог нормативно-правових актів з пожежної безпеки та санітарних норм. Але проектною документацією, яка є в матеріалах інвентаризаційної справи, вихід з квартири на горище не передбачений, він позивачкою [PERSON] обладнаний самовільно, тому користування ним у відповідності до існуючих будівельних норм неможливе. А позивачки просять надати їм можливість виходу на горище, тим самим нехтують своїми обов'язками по забезпеченню протипожежної безпеки, чим ставлять під загрозу життя, здоров'я всіх мешканців будинку. Крім того, Правилами утримання будинків і споруд та прибудинкової території, затверджених наказом ДЖКГ № 76, визначено поняття допоміжних приміщень житлового будинку, якими є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Згідно п.3.2.5 цих Правил вхід у горищне приміщення і на дах дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд, і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких розміщене на даху і у горищному приміщенні. Доступ мешканців та третіх осіб до допоміжних приміщень будинку, в тому числі і горища, не допускається. Позовні вимоги суперечать цьому пункту Правил, тому є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення позивачок, відповідача, його представника, який також представляє інтереси третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] м. Чернівців є триквартирним, одноповерховим з мансардою. Квартира № 1, яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 79,61 кв.м, в цьому будинку розташована на першому поверсі, власниками її на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням приватизації Чернівецької міської ради 05 листопада 1997 року, були на 1/3 частину відповідач [PERSON] і на 2/3 частини його дружина [PERSON] Вони 03 лютого 2011 року цю квартиру подарували своєму сину [PERSON] за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрованим в реєстрі за № 110, що підтверджується його копією (а.с.80). Відповідач [PERSON] зареєстрований і проживає в цій квартирі до даного часу, власник квартири [PERSON] в квартирі не проживає, що визнали сторони в судовому засіданні. Квартира № 2, яка складається з трьох житлових кімнат загальною площею 69,69 кв.м, розташована також на першому поверсі будинку, на праві спільної сумісної власності належить відповідачці [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 серпня 1997 року, виданого представництвом Фонду державного майна України в м. Чернівці згідно розпорядження № 24638 від 01 серпня 1997 року (копія на а.с.19). Між квартирами № 1 та № 2 знаходиться коридор спільного користування, з якого здійснюються входи в ці квартири, а також в квартиру № 3. Квартира № 3, яка складається з трьох житлових кімнат загальною площею 63,20 кв.м, в тому числі житловою площею 52,70 кв.м, знаходиться в мансардному поверсі будинку і розташована над квартирою № 2, належить на праві власності згідно договору дарування від 25 червня 2009 року (копія на а.с.16-17) позивачці [PERSON], яку подарувала їй [PERSON] Позивачка [PERSON] придбала цю квартиру у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2000 року. На час придбання ця квартира складалась з однієї житлової кімнати площею 20,50 кв.м, кухні та санвузла загальною площею 30,50 кв.м. Біля цієї квартири знаходилась частина горища, яка обмежувалась стінами житлової кімнати та кухні, вихід на це горище здійснювався з кухні квартири № 3, тому ним користувались тільки власники цієї квартири. В жовтні 2005 року позивачка [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради з заявою про надання дозволу на переобладнання частини горища, на яке є вхід з квартири № 3, в житлову кімнату для покращення житлових умов, до заяви були надані робочий проект та технічне заключення на можливість надбудови, погоджені з відповідними службами. На підставі наданих документів виконавчим комітетом Шевченківської районної у місті Чернівці ради було прийнято рішення № 180/12 від 23 листопада 2005 року (а.с.40-41), яким дозволено [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] і є власником квартири № 3, розташованої на мансарді, обладнати на площі горища над своєю квартирою № 2 житлову кімнату площею 17,00 кв.м. В березні 2008 року [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради з заявою про надання дозволу на виконання робіт за власний рахунок відповідно до проектно-кошторисної документації по обладнанню в квартирі № 3 на мансарді на площі горища над своєю квартирою № 2 двох житлових кімнат площею 25,5 кв.м та холу площею 4,00 кв.м для покращення житлових умов, надавши ті ж документи, а також рішення № 180/12 від 23 листопада 2005 року. На підставі цих документів виконавчим комітетом Шевченківської районної у місті Чернівці ради було прийнято рішення № 50/4 від 19 березня 2008 року (а.с.42-43), яким внесено зміни до рішення виконкому № 180/12 від 23 листопада 2005 року, дозволено [PERSON] обладнати на площі горища над своєю квартирою № 2 житлову кімнату 17,00 кв.м, житлову кімнату 8,50 кв.м та хол 4,00 кв.м, після перепланування житлова площа квартири № 3 складатиме 46,0 кв.м, загальна - 60,10 кв.м. Після проведеної на підставі наданого дозволу добудови квартири [ADDRESS] [PERSON] було видане 02 липня 2008 року виконавчим комітетом Чернівецької міської ради свідоцтво про право власності на цю квартиру на підставі рішення від 10 червня 2008 року за № 431/11 (а.с.44), яке зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно Чернівецьким КОБТІ 04 липня 2008 року. Всі зазначені обставини підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентаризаційної справи будинку, витребуваної з Чернівецького КОБТІ, та чинним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 07 квітня 2014 року за позовом [PERSON], [PERSON] до виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними та скасування рішень, усунення перешкод в користуванні горищем (копія на а.с.102-105). Відповідно до поповерхового плану квартири [ADDRESS] (копія на а.с.20, оригінал на а.с.6 інвентаризаційної справи будинку) з кухні є двері, які виходять на горище, якими користувались позивачки. Ці двері позивачки не встановлювали, вони були з часу побудови будинку і на момент придбання квартири [PERSON], існують до даного часу, оскільки добудова квартири з цієї частини не здійснювалась, дверний отвір не закладався, що було встановлено працівником Чернівецького КОБТІ при огляді і внесенні змін в поповерховий план квартири 01 квітня 2008 року, у зв'язку з чим твердження відповідача і його представника про те, що двері з кухні на горище влаштовані самочинно і не можуть використовуватись правомірно позивачками, так як в проектній документації по добудові квартири вони не зазначені, не можуть бути прийняті судом як підстава для відмови в позові, про що вони просили. Згідно ст.ст.369 ч.1, 382 ч.2, 391 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 1.1 рішення Конституційного Суду України № 1-2/04 від 02 березня 2004 року передбачено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інші) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що в будинку [ADDRESS] м. Чернівців є коридор, яким користуються власники всіх трьох квартир та члени їх сімей, тобто в їх спільному користуванні, а також в спільній сумісній власності позивачок [PERSON], [PERSON], третьої особи [PERSON] знаходиться, зокрема, горище, яким безперешкодно користується відповідач [PERSON], як член сім'ї власника квартири № 1 [PERSON], так як має окремий вихід на горище. Позивачки з квітня 2013 року не можуть користуватись горищем, оскільки відповідач [PERSON] зі сторони горища заблокував двері квартири № 3, через які здійснювався ними вхід на горище, що підтверджується висновками працівників Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області від 13 квітня та 14 травня 2013 року за результатами розгляду звернення позивачки [PERSON] з цього приводу (а.с.23-24), яким відповідач при його опитуванні пояснив, що він дійсно 12 квітня 2013 року заблокував вхід на горище, так як власники квартир № 2 та № 3 добудували на своїй частині горища три кімнати, у зв'язку з чим він не дозволяє їм користуватися горищем над своєю квартирою. Факт блокування дверей з приміщення кухні квартири № 3 на горище був також підтверджений при обстеженні на місці працівниками Шевченківської районної у місті Чернівці ради, що підтверджується відповіддю на звернення [PERSON] від 30 травня 2013 року (а.с.21-22). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем [PERSON] в квітні 2013 року зі сторони горища заблоковано двері, які виходять з кухні квартири [ADDRESS] м. Чернівців на горище, якими користувались позивачки [PERSON] та [PERSON] як входом на горище, що належить їм та власнику квартири № 1 [PERSON] на праві спільної сумісної власності, чим порушено їх права як співвласників цього допоміжного приміщення на користування ним, які підлягають захисту, а тому суд вважає, що належить зобов'язати відповідача розблокувати ці двері як вихід з квартири на горище, тим самим відновити їм доступ до горища, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. При цьому суд вважає, що це не буде суперечити вимогам Правил утримання будинків і споруд та прибудинкової території, затверджених наказом ДЖКГ № 76, на що посилається відповідач, так як власники цього приміщення не можуть бути обмежені у своїх правах володіння та користування ним, тим більше, що відповідач вільно користується горищем, маючи вихід на нього зі свого боку. Суд вважає, що позовні вимоги в частині заборони відповідачу [PERSON] в подальшому вчиняти будь-які протиправні дії щодо позивачок, членів їх сімей та їх майна не підлягають до задоволення, оскільки згідно ст.3 ч.1 ЦПК України захисту підлягають тільки порушені, невизнані або оспорювані права чи інтереси, позивачками не надано доказів того, що їх права чи законні інтереси будуть порушуватись відповідачем в подальшому. На підставі викладеного, ст.ст.369, 382, 391 ЦК України, рішення Конституційного Суду України № 1-2/04 від 02 березня 2004 року та

Outcome: partial