Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В провадження Савранського районного суду Одеської області надійшла цивільна справа за заявою [PERSON], заінтересована особа Неділківська сільська рада Савранського району, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На обґрунтування вимог заявник вказала, що 17 лютого 2015 року в смт. Саврань Одеської області померла її рідна мати - [PERSON]. Померла за життя постійно проживала і була зареєстрована в [INFO], разом з нею і по теперішній час залишився проживати її чоловік, рідний батько заявника [PERSON]. Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 3,876 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Неділківської сільської ради Саврансь\-кого району масив 21, 18, ділянка 10, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 043390, виданий 21 травня 2001 року. При житті спадкодавицею 24 червня 2011 року був складений заповіт, з якого вбачається, що «все її майно, яке до дня її смерті буде їй належати по закону, де б воно не знаходилося, і з чого б не складалося вона заповідає у власність своїй доньці [PERSON]». Заявник як спадкоємець за заповітом, своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Савранської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. Для підтвердження факту родинних відносин за вимогою державного нотаріуса, через помилку в прізвищі зроблену в свідоцтві про смерть матері, рішенням Савранського районного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року, було встановлено, що [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON]. З даним рішенням і з усіма правовстановлюючими документами заявник звернулася в Любашівську району державну нотаріальну контору за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва по спадковій справі № 112/2015 на майно [PERSON] і рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 043390, виданого 21 травня 2001 року, у звязку з тим, що в державному акті на землю прізвище спадкодавиці зазначено як «Зубріцька», в заповіті як «Зубрицька», та в свідоцтві про смерть як «Зубрицька». Заявник в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про підтримку заявлених вимог та прохання розглянути справу за її відсутності (а. с. 21). Представник Неділківської сільської ради в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про визнання вимог [PERSON] та просить суд розглянути справу за її відсутності (а. с. 22). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази, прийнявши до уваги думку заявниці та представника заінтересованої особи, викладені ними у заявах, вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. Відповідно до ст. 256 ч 1 п. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фа\-кту, що має юридичне значення - факт належності правовстановлюючих документів особі, прі\-звище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України, заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подаються до суду за місцем її прожи\-вання 17 лютого 2015 року в смт. Саврань Одеської області померла рідна мати заявника - [PERSON] (а. с. 6). Померла за життя постійно проживала і була зареєстрована в [INFO] (а. с. 12). Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 3,876 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Неділківської сільської ради Саврансь\-кого району масив 21, 18, ділянка 10, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 043390, виданий 21 травня 2001 року (а. с. 7). При житті спадкодавицею 24 червня 2011 року був складений заповіт, з якого вбачається, що «все її майно, яке до дня її смерті буде їй належати по закону, де б воно не знаходилося, і з чого б не складалося вона заповідає у власність своїй доньці [PERSON]». Заявник як спадкоємець за заповітом, своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Савранської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері (а. с. 13). Для підтвердження факту родинних відносин за вимогою державного нотаріуса, через помилку в прізвищі зроблену в свідоцтві про смерть матері, рішенням Савранського районного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року, було встановлено, що [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON]. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва по спадковій справі № 112/2015 на майно [PERSON] і рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 043390, виданого 21 травня 2001 року, у звязку з тим, що в державному акті на землю прізвище спадкодавиці зазначено як «Зубріцька», в заповіті як «Зубрицька», а в свідоцтві про смерть як «Зубрицька». Вказана помилка виникла у зв'язку з тим, що в лікарському свідоцтві про смерть № 27 і довідці про причину смерті № 27 від 18 лютого 2015 року помилково було зазначено прізвище померлої, тобто спадкодавиці «Зубрицька» замість «Зубріцька», а вже на підставі цих документів у Відділі ДРАЦС Савранського РУЮ Одеської області було видано свідоцтво про смерть матері, в якому також помилково зазначили її прізвище як «Зубрицька» замість «Зубріцька». Зважаючи на ці обставини суд вважає, що померла [PERSON] є власником правовстановлюючого документа Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ ОД № 043390, виданого 21 травня 2001 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved