Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

в серпні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 7 лютого 2014 року в м. Києві на Бессарабській площі у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль «Land Rover», державний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON] і який належить на праві власності позивачці. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2014р. винним у скоєнні ДТП визнано водія [PERSON] який керував автомобілем «Land Cruser», державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності та порушив Правила дорожнього руху і допустив наїзд на автомобіль позивачки. Вважає, що оскільки відповідальність заподіювача шкоди застрахована у ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», то страхове відшкодування має бути виплачено страховиком ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» в межах ліміту, встановленого законом. В листі відповідача від 17.04.2014р. їй було повідомлено про те, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля оцінені в розмірі 11 901.32 грн., без жодного підтверджуючого документу. Не погоджуючись з вказаним розміром шкоди, позивачкою було замовлено автотоварознавче дослідження в КНДІСЕ. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження від 15.05.2014р. вартість матеріального збитку завданого позивачці внаслідок пошкодження автомобіля складає 105677,20 грн., з яких 52838,60 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту зносу, 52838,60 грн. втрати товарної вартості автомобіля. Просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування з врахуванням розміру франшизи в розмірі 43532,17 грн. та судовий збір. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що страховою компанією 11.09.2014р. було перераховано на користь позивачки страхове відшкодування в розмірі 14259,47 грн. відповідно до звіту від 03.09.2014р. р. та пеню в розмірі 905,58 грн. за прострочку у виплаті страхового відшкодування. Вважають, що відповідач відповідно до норм чинного законодавства виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування. Просив у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Перевіряючи обставини у справі, судом встановлено, що 7 лютого 2014 року в м. Києві на Бессарабській площі сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі водія [PERSON], який керував автомобілем «Land Rover», державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та водія [PERSON], який керував автомобілем «Land Cruser», державний номер [NUMBER], який належить останньому на праві власності, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів та є страховим випадком. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року винним у скоєнні ДТП визнано водія [PERSON] за ст. 124 КУпАП України.(а.с.8-9). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з вимогами ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9095681 від 22.11.2013р. За змістом ч.1 ст. 22 Закону - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Частинами 1, 2 ст. 9 Закону передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Пунктом 4 ч. 1 ст. 33 Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. 10.02.2014 року водій [PERSON] подав до відповідача заяву-повідомлення про страховий випадок (а.с.10-11). 17.04.2014 року позивачем було отримано лист № 1353 від 08.04.2014 року, в якому було вказано, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля оцінено в розмірі 11 901,32 грн. Однак даний розмір збитків не був документально підтверджений. Відповідно до Висновку за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 15.05.2014 року № 5190/14-54 на замовлення позивача, вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 07.02.2014 року, на дату оцінки складає 105 677,20 грн., з яких 52 838,60 грн. (в тому числі ПДВ 8 806,43 грн.) - вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнта зносу, 52 838,60 грн. - втрата товарної вартості автомобіля. (а.с.13-40). Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. За змістом ст. 12 Закону - страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до листа відповідача № 1353 від 08.04.2014 року, розмір франшизи за договором страхування (Поліс АС 9095681 від 22.11.2013 року) складає 500 грн. За розрахунками позивачки, приведеними в позовній заяві розмір страхового відшкодування становить 43 532,17 грн.=(52 838,60 - 8806,43 - 500). Згідно п. 22.1 Закону України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 30.05.2014 року позивач подала відповідачу заяву про страхове відшкодування з вимогою перерахувати страхове відшкодування в розмірі 44 032,17 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В матеріалах справи наявний також звіт № 030/14 з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу внаслідок ДТП від 07.02.2014 року складений 03.09.2014р. спеціалістом ФОП [PERSON] (а.с.53-69), який поданий відповідачем разом з запереченнями, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складає всього 17711,36 грн. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 58-59 ЦПК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Своїми процесуальними правами відповідач ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» розпорядився на власний розсуд, і не заявляв в судовому засіданні клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи з метою усунення розбіжностей у звітах оцінки вартості заподіяних збитків при ДТП. Суд, порівнюючи наявні у справі дослідження: висновок № 5190/14-54 від 15.05.2014р. та звіт № 030/14 від 03.09.2014 р щодо вартості відновлювального ремонту, вважає, що в якості належного доказу по справі слід взяти до уваги висновки за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 15.05.2014р. проведеного компетентним органом КНДІСЕ, який є державною установою, до штатних експертів якого застосовуються процедури щодо роз'яснення їх прав і обов'язків та приведення до присяги експерта та попередження про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, та за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, ФОП [PERSON] під час складання звіту з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу внаслідок ДТП від 07.02.2014 року складений 03.09.2014р., про таку відповідальність не попереджається та виникають сумніви в узгодженості звіту. За таких обставин, суд приймає до уваги висновок № 5190/14-54 від 15.05.2014р. з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Land Rover», державний номер [NUMBER] в розмірі 52 838,60 грн. оскільки такий обґрунтований. Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідачем 11.09.2014р. відповідно до звіту від 03.09.2014р. було перераховано на рахунок позивачки страхове відшкодування в розмірі 14259,47 грн. та пеня за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 905,58 грн. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено права позивача щодо виплати страхового відшкодування, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення страхове відшкодування з урахуванням виплачених сум коштів в розмірі 28367,12 грн.(43532,17 грн. - 14259,47грн.- 905,58 грн.) Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Суд вважає, що судовий збір відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, підлягає до стягнення відповідача ПрАТ«СК «Інтер-Поліс» в розмірі 283,67 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial