Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню за не своєчасно сплачене страхове відшкодування в розмірі 5\~816 грн. 45 коп. та борг за індексом інфляції в розмірі 386 грн. 15 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.05.2015 року було вирішено стягнути з [PERSON] акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 42\~348 грн. 15 коп., пеню в розмірі 1\~597 грн. 35 коп. та судовий збір в розмірі 440 грн, а всього суму 44\~385 грн. 50 коп. Відповідач добровільно не сплатив стягнуті судом кошти, а перерахував 43\~945 грн. 50 коп. на користь позивача лише 21.09.2015 року. Затримка страхового платежу з дати набуття рішенням суду законної сили (05.06.2015 року) і по дату виплати (21.09.2015 року) складає 109 днів. Всього пеня згідно розрахунку позивача складає: 7413 грн. 80 коп. 1597 грн. 35 коп. (сплачено пені) = 5816 грн. 45 коп. Крім того, затримка платежу призвела до боргу за індексом інфляції у розмірі 386 грн. 15 коп., оскільки позивач своєчасно не отримав вказані кошти і не користувався ними. 25.07.2018 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов (а.с.19-24), у якому остання зазначає, що позовна заява подана позивачем з порушенням строку позовної давності, перебіг позовної давності починається з 22.09.2015 року, так як 21.09.2015 року на рахунок позивача було зараховано кошти в сумі 43\~945 грн. 50 коп. У звязку з викладеним представник відповідача просить суд застосувати до позовних вимог про порушення прав споживача страхових послуг, стягнення пені за затримку платежу та боргу з індексу інфляції, позовну давність, яка встановлена ч.2 ст.258 ЦК України. Крім того, представник відповідача вказує на те, що позивачем невірно вказано дату виконання позивачем рішення суду, оскільки кошти в сумі 43\~945 грн. 50 коп. було перераховано позивачем на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження 01.09.2015 року. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.16). Представник відповідача в судове засідання також не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом досліджено матеріали цивільної справи №644/1987/15-ц (провадження №2/644/1146/15), що перебувала в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова та встановлено, що 04.03.2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення страхового відшкодування (а.с.2-3). 07.11.2014 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.05.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] акціонерної страхової компанії «Оранта» страхове відшкодування в сумі 42\~348 грн. 15 коп., пеню за затримку виплати страхового відшкодування в сумі 1597 грн. 35 коп. та судовий збір в сумі 440 грн., а всього 43\~945 грн. 50 коп. (а.с.47-48). Рішення суду набрало законної сили 05.06.2015 року. Копію вказаного рішення суду представник [PERSON] акціонерної страхової компанії «Оранта» отримав 25.05.2015 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.49). Судом також встановлено, що Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 09.06.2015 року було видано виконавчий лист по справі №644/1987/15-ц про стягнення з [PERSON] акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь [PERSON] коштів в сумі 43\~945 грн. 50 коп. (а.с.4). На запит позивача [PERSON] акціонерна страхова компанія «Оранта» повідомила позивача листом №09-02-12/12405 від 26.08.2015 року, що виплата згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.05.2015 року по справі № 644/1987/15-ц буде здійснена після отримання ними постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.5). З платіжного доручення №48161 від 01.09.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] акціонерна страхова компанія «Оранта» перерахувала Головному управлінню юстиції у м.Києві 43\~945 грн. 50 коп. страхового відшкодування на користь [PERSON] за виконавчим листом №644/1987/15-ц від 09.06.2015 року (а.с.23). Вказані кошти надійшли на рахунок позивача 21.09.2015 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача (а.с.6). Згідно п. 36.2 ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З матеріалів справи вбачається, що рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 42\~348 грн. 15 коп. було ухвалено 25.05.2015 року. Рішення суду набрало законної сили 05.06.2015 року. Разом з тим страхове відшкодування відповідачем було перераховане позивачу 01.09.2015 року, тобто вбачається прострочення сплати зобовязання. Згідно положень ст.ст. 256, 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Позивач звертаючись до суду 17.05.2018 року з позовною вимогою про стягнення з відповідача пені за несвоєчасно сплачене страхове відшкодування порушив строк спеціальної позовної давності, яка застосовуються до позовних вимог про стягнення зокрема пені, про що також заявлено представником відповідача у відзиві на позов. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування строку позовної давності до вказаної позовної вимоги, що є підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проаналізувавши норми статей 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Сторонами договору добровільного страхування засобів наземного транспорту є страхувальник та страховик. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором страхування засобів наземного транспорту, у якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до розрахунку інфляційних збитків, який наданий позивачем (а.с.8), в основу розрахунку позивача було покладено суму заборгованості у розмірі 44 385 грн. 55 коп. Проте відповідно до рішення суду з відповідача було стягнуто страхове відшкодування в розмірі 42 348 грн. 15 коп. Крім того, у вказаному розрахунку позивачем зазначено періоди, а саме початок періоду - 05.06.2015 року, кінець періоду - 21.09.2015 року. Проте зазначений позивачем кінець періоду суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем страхове відшкодування позивачу було перераховано 01.09.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №48161 від 01.09.2015 року (а.с.23). Надходження страхового відшкодування на рахунок позивача 21.09.2015 року не повязано із затримкою саме з боку відповідача, що унеможливлює відповідальність відповідача за таку затримку. Враховуючи викладене, заборгованість за індексом інфляції має бути обчислена за несвоєчасно сплачене страхове відшкодування в сумі 42\~348 грн. 15 коп. за період з 05.06.2015 року по 01.09.2015 року виходячи із наступного розрахунку. Загальний відсоток інфляції розраховується шляхом множення усіх показників інфляції за період (червень 2015 року, липень 2015 року, серпень 2015 року): 100,4% * 99% * 99,2% = 0,986 %. Індекс інфляції за час прострочення за формулою: (Сума боргу * процент інфляції) сума боргу: (42\~348,15 * 0,986 %) - 42\~348,15 = 41\~755,28 - 42\~348,15 = -\~592,87. Як вбачається із зазначеного розрахунку за період затримки сплати відповідачем страхового відшкодування інфляційного росту не відбувалося, у звязку з чим в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за індексом інфляції слід відмовити.

Outcome: dismissed