Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Магдалинівської селищної ради, третя особи: приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Солодовник В.В., [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що [PERSON] спільно з [PERSON] спільно володіли нерухомим майном, а саме житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цим будинком [PERSON] та [PERSON] володіли на праві спільної сумісної власності, 7/13 частки вартістю 63 538.00 грн. належала [PERSON] , а інші 6/13 частини - [PERSON] 03 січня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.01.1988 року, який був підписаний продавцем, покупцем у присутності свідка [PERSON] , підпис якого також зазначений у договорі. За даним договором [PERSON] передав [PERSON] в рахунок вартості 6/13 частини будинку грошові кошти у розмірі 9 300 рублів. Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений через відсутність нотаріуса у місці складання договору. У будинку [PERSON] проживав більше шести років, але через хвороби і часте перебування на стаціонарному лікуванні у лікарні не зміг приватизувати частину будинку придбаної за договором купівлі-продажу. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого була відкрита спадщина. На підставі заповіту від 12 червня 2013 року, позивач є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна, а також спадкоємцем 5 черги на підставі того, що є племінником спадкодавця. На підставі того, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, та на підставі договору купівлі-продажу від 03.01.1988 року, укладеного між спадкодавцем та [PERSON] , до спадкової маси входить й 6/13 частини будинку, що спадкодавець придбав до смерті за договором купівлі-продажу. Але, позивач не може успадкувати частину будинку, яка належить йому як єдиному спадкоємцю через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що порушує його права. [PERSON] померла, але спадкоємців під час відкриття спадщини не виявилось та на зазначену частину будинку зі сторони продавця ніхто не претендує, тому права третіх осіб не порушені. Позивач зазначає, що між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] 03.01.1988 року був укладений договір купівлі-продажу частини будинку у розмірі 6/13, але нотаріальне посвідчення зазначеного договору купівлі продажу не дотримане. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу [PERSON] передав гроші [PERSON] у розмірі 9 300 рублів, а остання в свою чергу їх прийняла та уклала договір купівлі-продажу, про що свідчить підпис продавця та покупця на зазначеному договорі, а також підпис свідка [PERSON] . Зазначені дії як зі сторони покупця, так і зі сторони продавця свідчать про те. що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично-значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу. У зв`язку із вказаними об обставинами, позивач звертається до суду та прохає визнати дійсним договір купівлі-продажу 6/13 частини будинку та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року залучено до участі у розгляді справи, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, раніше надіслав до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без їхньої участі. Третя особа - приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Солодовник В.В. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохає розглянути справу без її участі. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що з розписки наданої позивачем до суду відсутні відомості щодо адреси нерухомого майна переданого за договором, а також у ній зазначено про передачу житлового будинку, а не його частини. Крім того, 6/13 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на даний час знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки є відокремленим об`єктом нерухомого майна. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлого [PERSON] , у зв`язку із чим 15 червня 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/13 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5). У відповідності до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Позивачем до позовної заяви додано копію розписки від 03 вересня 1988 року, яка надана між [PERSON] [PERSON] , де остання зазначила, що отримала 9 300 руб. в рахунок вартості будинку (а. с. 9). Оскільки правовідносини щодо вчинення правочину виникли 03 вересня 1988 року, тобто під час дії ЦК УРСР до вказаних правовідносин застосовується відповідний акт цивільного законодавства. Статтею 71 ЦК УРСР визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Відповідно до ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін, відповідно до положень ст. 75 ЦК УРСР. Із вищенаведеного вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] за життя до суду щодо визнання дійсним договору від 03 вересня 1988 року не звертався, однак позивач звернувся до суду із вказаними вимогами більше ніж через 30 років після складення розписки, поважних причин, які б свідчили про неможливість звернення до суду за захистом своїх прав не наведено. Беручи до уваги те, що спадкодавець 03.09.1988 року склав розписку, з вказаного моменту у виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав, яку було подано позивачем до суду 28.09.2018 року. Оскільки [PERSON] було подано позовну заяву із пропуском трирічного строку позовної давності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed