Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , про продовження строку на прийняття спадщини. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька протягом шести місяців вона до нотаріальної контори не зверталася, оскільки батько ще у 1978 році покинув їхню матір, переїхав у с. Станилівка Поргебищенського району Вінницької області та з того часу зв`язок з ними не підтримував. Про смерть батька вона дізналася лише у 2017 році, однак і тоді не звернулася до нотаріальної контори, оскілки не знала про існування спадкового майна. Однак, у 2019 році, при розгляді Погребищенським районним судом Вінницької області цивільної справи №143/495/19 за позовом [PERSON] до Станилівської сільської ради Поргебищенського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, у якій ухвалою суду від 26.07.2019 її було залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, вона дізналася про існування спадкового майна після смерті батька, а саме: земельної ділянки площею 3,47 га, що розташована на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Позивачка, як спадкоємиця першої черги за законом, має намір вказане майно успадкувати, однак через пропуск вказаного строку, в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлого. Вважає, що те, що вона протягом 20 років не знала про смерть батька є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а тому просить продовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] батька [PERSON] . Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 02.01.2020 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання на 29.01.2020. 28.01.2020 до суду від представника [PERSON] - адвоката Шиманського В. М. надійшло клопотання про залучення [PERSON] до розгляду цивільної справи №143/1390/19 в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, яке ухвалою суду від 11.02.2020 було задоволено. 28.02.2020 від представника третьої особи [PERSON] - адвоката Шиманського В. М. надійшло пояснення щодо позовних вимог, у якому останній щодо задоволення позовних вимог заперечив та пояснив, що з 1986 по день смерті - [INFO] [PERSON] проживав однією сім`єю з матір`ю [PERSON] - [PERSON] , при чому покійний [PERSON] фактично був [PERSON] вітчимом. Позивачка ж після смерті батька жодних дій, що свідчать про прийняття спадщини передбачених ст.549 ЦК УРСР не вчиняла, а її пояснення про незнання про смерть батька протягом 20 років не відповідають дійсності, оскільки з свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 30.09.1997, яке було надано позивачкою та на якому міститься запис про видачу 150 грн. допомоги при похованню, датований 27.11.1997, вбачається, що про смерть батька [PERSON] дізналася що найменше 27.11.1997 в момент отримання вказаної допомоги. Окрім того, під час розгляду Вінницьким апеляційним судом справи 143/495/19 представник [PERSON] зазначив, що дане свідоцтво його довірительці було надано матір`ю [PERSON] - [PERSON] у 2017 році, однак [PERSON] та її представник не врахували, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2003. Ухвалою суду від 05.03.2020 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Кучер Г. М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а. с. 34). Третя особа [PERSON] та його представник - адвокат Шиманський В. М. в судове засідання не з`явилися, однак у наданих письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог заперечили та просили справу розглянути у їх відсутності. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивачки [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] вони не спілкувалися та про те, що він помер вони не знали. Про смерть колишнього чоловіка вони дізналися лише у 2017 році коли дочка купляла корову у сусідньому селі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні пояснення про те, що позивачка з батьком не спілкувалася та про його смерть дізналася лише у 2017 році. З`ясувавши позицію сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Станилівка Погребищенського району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 30.09.1997 Станилівською сільською радою Погребищенського району Вінницької області (а. с. 12). Позивачка [PERSON] є рідною дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 6-7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,47 га, що розташована на території Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Відповідно до листа державного нотаріуса Погребищенської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) №13/0н6 від 16.01.2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася (а.с. 32-33). Пунктом 1 постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у спорах про спадкування» №7 від 30.05.2008 визначено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Частиною 1 ст.550 ЦК УРСР 1963 року визначено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Пунктом 24 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.01.2020 по справі №192/1663/17 зазначив, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, суд приходить до висновку, що позивачкою не було надано суду безспірних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. Необізнаність позивачки про смерть спадкодавця та наявність у нього спадкового майна, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Окрім того, суд ставить під сумнів незнання позивачки про смерть спадкодавця [PERSON] , оскільки на свідоцтві смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 30.09.1997, яке було надано позивачкою, міститься запис про видачу 150 грн. допомоги при похованні, датований 27.11.1997. Жодних доказів на спростування даного факту позивачкою не надано. Більш того, позивачка стверджує, що про смерть батька вона дізналася ще у 2017 році, однак до суду звернулася лише у 2019 році. Проте незнання про існування спадкового майна не позбавляло останню права звернутись для отримання правової допомоги та відповідних роз`яснень до нотаріуса. Зазначені обставини розцінюються судом як недоведеність поважності причин пропуску звернення до суду з даним позовом з моменту відкриття спадщини - [INFO] . Таким чином, враховуючи, що позивачкою не надані суду докази неможливості її звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом 20 років після відкриття спадщини, а також наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення цих дій, суд вважає, що підстави для задоволення даного позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed