Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В серпні 2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулася до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за Договором банківського обслуговування № ВL_ЖГ00013076 від 16 лютого 2011 року в сумі 15 678 грн. 50 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну. Згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. Позивач вказує, що 16 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір банківського обслуговування ВL_ЖГ00013076, відповідно до умов якого Банк надає [PERSON] грошові кошти в національній валюті України - гривні у розмірі 5 500,00 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. шляхом відкриття поточного рахунку [NUMBER] та встановлення відкличної невідновлювальної кредитної лінії, а остання зобов'язується повернути кредитні кошти та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. Згідно Договору, за користування кредитними коштами встановлюється номінальна процентна ставка у розмірі 20 % (двадцять) річних. Цільове використання кредиту - поточні потреби (без забезпечення). Кредитні кошти надаються строком до 16 лютого 2014 року. За управління Кредитом встановлюється комісія у розмірі 1,50 % від суми Кредиту. Банк свої зобов'язання за Договором банківського обслуговування ВL_ЖГ00013076 виконав у повному обсязі, відкривши [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] та встановивши відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 5 500,00 (п'ять тисяч п'ятсот) грн., але остання умови зазначеного Договору порушила, надані в кредит грошові кошти не повернула. Згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору. Таким чином, загальна сума заборгованості Відповідача станом на 18 серпня 2015 року становить 15 678 (п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 50 коп., з них: - прострочена до повернення сума Кредиту - 1 929,12 грн.; - прострочені проценти за користування Кредитом - 921,77 грн.; - прострочена комісія за управління Кредитом - 907,50 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 11 920,11 грн.; - штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 0,00 грн. Враховуючи вище викладене, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за Договором банківського обслуговування № ВL_ЖГ00013076 від 16 лютого 2011 року в сумі 15 678 грн. 50 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір банківського обслуговування ВL_ЖГ00013076, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти в національній валюті України - гривні у розмірі 5 500,00 (п'ять тисяч п'ятсот) грн. шляхом відкриття поточного рахунку [NUMBER] та встановлення відкличної невідновлювальної кредитної лінії, а остання зобов'язалася повернути кредитні кошти та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. Згідно умов Договору, за користування кредитними коштами встановлюється номінальна процентна ставка у розмірі 20 % (двадцять) річних. Цільове використання кредиту - поточні потреби (без забезпечення). Кредитні кошти надаються строком до 16 лютого 2014 року. За управління Кредитом встановлюється комісія у розмірі 1,50 % від суми Кредиту. Згідно вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Ст. 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 16 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір банківського обслуговування ВL_ЖГ00013076, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. З матеріалів справи встановлено, що Банк свої зобов'язання за Договором банківського обслуговування ВL_ЖГ00013076 виконав у повному обсязі, відкривши відповідачу [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] та встановивши відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 5 500,00 (п'ять тисяч п'ятсот) грн., але остання умови зазначеного Договору порушила, надані в кредит грошові кошти не повернула. Згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,50 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини Договору. Таким чином, відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується зібраними у справі доказами, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе обов'язків за Договором банківського обслуговування ВL_ЖГ00013076 від 16.02.2011 року, утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, яка станом на 18.08.2015 року становить 15 678 грн. 50 коп., з яких: - прострочена до повернення сума Кредиту - 1 929,12 грн.; - прострочені проценти за користування Кредитом - 921,77 грн.; - прострочена комісія за управління Кредитом - 907,50 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 11 920,11 грн.; - штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 0,00 грн. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунків заборгованості за Договором банківського обслуговування ВL_ЖГ00013076 від 16.02.2011 року, які містяться в матеріалах справи, наданими представником позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань із повного погашення всієї суми заборгованості за договором, чим порушила умови договору, щодо строків повернення кредиту, а також сплати відсотків, що призвело до утворення заборгованості. Банк свої зобов'язання по договору щодо надання кредиту виконав. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору та порядок погашення заборгованості, передбачений договором, що свідчить про неналежне виконання останньою умов цього договору. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved