Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

В серпні 2016 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER]. 5 серпня 2014 року він уклав з позивачем договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №030348/4002/0000227. За цим договором ПрАТ «СК «Уніка» зобовязалась відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду, за-подіяну пошкодженням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 28 груд-ня 2014 року приблизно о 14 годині 30 хвилин на території парковки, що розташовується в м. Києві по вул. Полярна, 20д, [PERSON], керуючи автомобілем марки «Opel Vivaro», номерний знак [NUMBER], не виконала вимогу дорожньої розмітки 1.13 п.34 ПДР України, не надала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем марки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль за-знав технічних пошкоджень. ПрАТ «СК «Уніка» виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 132048 гривень 4 копійок. До позивача перейшло право вимоги, яке [PERSON] мав до відповідача. Однак станом на день дорожньо-транспортної при-годи цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СТ «Іллічівське». Це страхове товариство виплатило ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодуван-ня в розмірі 49490 гривень. Після вжиття цього заходу розмір не відшкодованої матеріальної шкоди становив 82558 гривень 4 копійки. Відповідач відмовляється добровільно сплатити ці грошові кошти. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 82558 гривень 4 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] визнає позов частково та посилається на те, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER], з урахуванням фізичного зносу деталей, що підлягають заміні, становить 80143 гривні 97 копійок. ПрАТ «СТ «Іллічівське» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 49490 гривень. Розмір матеріальної шкоди, яка залишилась не від-шкодованою, становить 30653 гривні 97 копійок. Представник відповідача [PERSON] про-сить суд задовольнити позов в частині стягнення грошових коштів в цьому розмірі. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER]. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №804384 (а.с.11-12). 5 серпня 2014 року він уклав з ПрАТ «СК «Уніка» договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №030348/4002/0000227 (а.с.15-22, 90-94), за яким позивач зобовязався відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну пошкоджен-ням його автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З копії постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 23 січня 2015 року (а.с.23) вбачається, що 28 грудня 2014 року приблизно о 14 годині 30 хвилин на території парковки, що розташовується в м. Києві по вул. Полярна, 20д, [PERSON], керуючи авто-мобілем марки «Opel Vivaro», номерний знак [NUMBER], не виконала вимогу дорожньої розмітки 1.13 п.34 ПДР України, не надала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем мар-ки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль зазнав технічних пошкоджень. На підставі ч.4 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. З копії звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди №12С/01/15 від 9 квітня 2015 року (а.с.33-43) вбачається, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER], з урахуванням фізичного зносу деталей, що підлягають заміні, становить 80143 гривні 97 копійок. Відповідно до ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страхо-вика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з п.22.1 ст.22, ч.1 ст.29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхо-вого випадку страховик у межах страхової суми відшкодовує шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. У звязку з пошкодженням транспорт-ного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспорт-ного засобу з урахуванням зносу. За правилом ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відпо-відальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактич-ним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Встановлено, що ПрАТ «СК «Уніка» виплатила [PERSON] страхове від-шкодування. Ця обставина підтверджується копіями платіжних доручень №006602 від 24 лютого 2015 року та №013760 від 20 квітня 2015 року (а.с.24, 44). Тому до позивача пере-йшло право вимагати від [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 80143 гривень 97 копійок. Однак станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідаль-ність відповідача була застрахована вПрАТ «СТ «Іллічівське». Це страхове товариство ви-платило ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування в розмірі 49490 гривень. У судовому засіданні сторони визнали ці обставини. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України вони не під-лягають доказуванню. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яка залишилась не відшкодованою, стано-вить 30653 гривні 97 копійок (80143,97 49490). [PERSON] ухиляється від добровільної сплати цих грошових коштів. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь ПрАТ «СК «Уніка» належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 30653 гривень 97 копійок. В матеріалах цивільної справи містяться рахунки №01698 від 18 березня 2015 року та №02040 від 31 березня 2015 року (а.с.28, 30-32), з яких вбачається, що вартість віднов-лювального ремонту автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER], стано-вить 133198 гривень 4 копійки (128461,47 + 4736,57). Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.2 ст.59 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтвер-джені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказу-вання. Встановлено, що визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля, потребує спеціальних знань в автотоварознавчій галузі. Тому ця обставина може підтверджуватись виключно висновком експерта або звітом субєкта оціночної діяльності, а не письмовими доказами. З огляду на це суд вважає, що копії рахунків №01698 від 18 березня 2015 року та №02040 від 31 березня 2015 року є недопустимими доказами. Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.3 цієї статті суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 п.9 постанови №6 від 27 берез-ня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуван-ня шкоди», у випадку відшкодування потерпілому збитків враховується зношеність пошкод-женого майна. Копії рахунків №01698 від 18 березня 2015 року та №02040 від 31 березня 2015 року містять інформацію про вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER], без врахування зносу деталей, що відбувався до моменту дорожньо-транспортної пригоди. Стягнення матеріальної шкоди на підставі таких доказів призведе до безпідставного збагачення ПрАТ «СК «Уніка» за рахунок відпові-дача. З огляду на це суд вважає, що копії рахунків №01698 від 18 березня 2015 року та №02040 від 31 березня 2015 року є неналежними доказами. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що ПрАТ «СК «Уніка» сплатила судовий збір в розмірі 825 гривень 58 копійок. Ця обставина підтверджується платіжним дорученням №027443 від 7 серпня 2015 року (а.с.46). Однак позов задоволений частково. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стяг-нути витрати на оплату судового збору в розмірі 306 гривень 54 копійок (30653,97 : 100%).

Outcome: partial