Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. Квартира є їхньою спільною сумісною власністю. В січні 2007 року позивачами було виявлено, що свідоцтво про право власності на квартиру втрачено. Тому в лютому 2007 року позивачі звернулись до Бориспільської міської ради за виготовленням дублікату свідоцтва, замість втраченого. 03 березня 2007 року вони отримали вказаний дублікат. Проте, при зверненні до нотаріуса з наміром укласти договір відчуження квартири, в дублікаті свідоцтва про право власності на нерухоме майно було виявлено неточності, а саме: не співпадіння дати видачі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради зазначене у свідоцтві про право власності та витязі про реєстрацію права власності замість 03 березня 2007 року помилково вказано 06 червня 2007 року. До того ж не визначенні частки кожного із співвласників. При зверненні до реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції та виконавчого комітету Бориспільської міської ради позивачам було відмовлено у видачі дубліката свідоцтва у праві спільної сумісної власності та виділенні частки у праві спільної сумісної власності. Тому позивачі простять суд ухвалити рішення, яким визнати право власності за кожним з них по ? частині квартири [ADDRESS]. Позивачі у судовому засідання підтримали пред'явлений позов та просили суд його задовольнити. Представник Бориспільської міської ради [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника міської ради та не заперечувала проти задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 березня 2007 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.7,8). Відповідно до ч.1-3 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільною сумісною власністю є власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. За правилами ч.1 та ч.2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до положення ст.371 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Встановлено, що позивачі є співвласниками квартири, яка належить їм на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на ту обставину, що при видачі дубліката свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] було допущено помилку в зазначенні дати рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради №99 на підставі якого позивачі отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Позивачі позбавлені можливості здійснити виділення частки кожного співвласника у даній квартирі. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За правилами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на вказані обставини, суд вважає за допустиме визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині квартири [ADDRESS].

Outcome: approved