Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

В провадженні судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області [PERSON]. перебувала вищевказана цивільна справа. У зв`язку із прийняттям 11.08.2020 року на засіданні Вищої ради правосуддя рішення про звільнення судді [PERSON] у зв`язку з поданням заяви про відставку та на підставі наказу Гуляйпільського районного суду Запорізької області №1-ос від 11.08.2020 року про припинення повноважень судді [PERSON] , акту прийому-передачі справ судді [PERSON]. від 11.08.2020 року, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12.08.2020 року за № 46/20, було проведено повторний автоматизований розподіл вищевказаної справи. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу вищезазначена справа 12.08.2020 року була передана на розгляд судді Романько О.О. 31.08.2020 року ухвалою судді справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду по суті на 24.09.2020 року. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.05.2020 року (а.с.135-138) позивач зазначав, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору № б/н від 30.10.2013 року остання отримала кредит у розмірі 9400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Далі в позові зазначив, що [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, згідно доданих до позовної заяви копій «Умов та правил надання банківських послуг» та «Правил користування платіжною карткою». У порушення умов договору, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. [INFO] [PERSON] померла, спадкоємцями останньої є відповідачі у справі - [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину. Позивачем направлено претензію кредитора до Гуляйпільської державної нотаріальної контори, яку в подальшому державним нотаріусом направлено до приватного нотаріуса за місцем заведення спадкової справи. В подальшому позивачем також направлялися спадкоємцям [PERSON] - відповідачам у справі листи-претензії, які останніми залишено без задоволення. Таким чином, позивач зазначає, що він свої зобов`язання за кредитним договором виконав, тоді як [PERSON] у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на день своєї смерті - 21.02.2018 року мала заборгованість в розмірі 13034,69 грн., з яких: 4906,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8127,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Свої вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України. Прохає суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 6517,34 грн. за кредитним договором № б/н від 30.10.2013 року, та з [PERSON] заборгованість у розмірі 6517,34 грн. за кредитним договором № б/н від 30.10.2013 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тексті позовної заяви та в доданому до позову клопотанні прохали розглядати справу за відсутності представника позивача. На позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Проти заочного рішення по справі не заперечують (а.с. 170). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про що свілчать поштові повідомлення про вручення, будь-яких заяв чи клопотань суду не надали, причини неявки не повідомили. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду. Відповідно до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу з ухваленням заочного рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд вивчивши матеріали справи прийшов до таких висновків. При вирішенні справи суд керується наступним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18 суд зазначив, що відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. ВС роз`яснив, що ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Аналогічна позиція також викладена у постанови ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц (провадження № 61-14038св18). За приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст. 1281 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2013 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.11). При цьому в заяві зазначено, що остання ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у заяві, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому вигляді (а.с.11). На підтвердження укладення даного кредитного договору позивач надав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 161). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.02.2018 року (а.с.47, 81). На час смерті [PERSON] , остання мала заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.10.2013 року перед АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 13034,69 грн., з яких: 4906,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8127,79 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. 17.05.2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.80 на звороті). 17.05.2018 року приватним нотаріусом Гуляйпілського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. заведено спадкову справу №97/2018 після смерті [PERSON] (а.с.80). 27.07.2018 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Гуляйпілського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.83 на звороті). 17.09.2018 року позивач направив на адресу Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області претензію кредитора до спадкоємців [PERSON] на суму 13040 грн. (а.с.54). 11.07.2018 року державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області претензію позивача надіслано за належністю до приватного нотаріуса Гуляйпілського районного нотаріального округу Запорізької області Горової Я.О. (а.с.55). 07.11.2018 року приватним нотаріусом Гуляйпілського районного нотаріального округу Запорізької області Горовою Я.О. направлено спадкоємцям [PERSON] - відповідачам у справі [PERSON] , [PERSON] повідомлення про надходження претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с.56). 20.02.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до спадкоємців [PERSON] - відповідачів у справі [PERSON] , [PERSON] з листами-претензіями про погашення заборгованості в сумі 13034,69 грн. (а.с.57-58). Відомостей про задоволення вказаних претензій матеріали справи не містять. Згідно розрахунку заборгованості за вказаним договором (а.с. 7-10) та виходячи з позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути зі спадкоємців [PERSON] - відповідачів у справі [PERSON] заборгованість у розмірі 6517,34 грн. за кредитним договором № б/н від 30.10.2013 року, та з [PERSON] заборгованість у розмірі 6517,34 грн. за кредитним договором № б/н від 30.10.2013 року і судові витрати. Факту переказу банком кредитних коштів на картковий рахунок та користування банківськими коштами померлою [PERSON] відповідачами не спростовано. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність укладеного між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору № б/н від 30.10.2013 року та обов`язку спадкоємців померлої [INFO] [PERSON] - відповідачів у справі [PERSON] та [PERSON] задовольнити вимоги кредитора щодо сплати заборгованості [PERSON] , яка утворилася станом на день смерті останньої в розмірі 13034,69 грн., а саме по 6517,34 грн. з кожного. За приписами частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі будь-яких доказів на спростування позовних вимог суду не надали. Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог банку та стягнення зі спадкоємців [PERSON] - відповідачів у справі [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, яка утворилася станом на день смерті їх матері - 13034,69 грн., а саме по 6517,34 грн. з кожного. Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги в повному обсязі, то з відповідачів на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 1921 грн., а саме по 960,50 грн. з кожного.

Outcome: approved