Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

В серпні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що 18.11.2014 р. померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності 1/5 частки [ADDRESS]. Спадщину після її смерті позивачка прийняла, оскільки на час смерті проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавицею. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності померлої на частку квартири не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/5 частку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла 18.11.2014 р. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, від нього на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON]), [INFO], є донькою [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2000 р., виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на справі спільної часткової власності по 1/5 частині кожному належала квартира [ADDRESS]. 18 листопада 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частки вищевказаної квартири. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки ЖКП ММР Південь від 02.07.2015 р. за вих. № 3909, [PERSON] була зареєстрована разом з [PERSON] за адресою [ADDRESS], станом на час її смерті. За таких обставин спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька - позивачка по справі [PERSON], оскільки у встановленому законом порядку на час відкриття спадщини була зареєстрована разом зі спадкодавицею. Інші особи, крім позивачки, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Проте відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.08.2015 р., у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивачці було відмовлено, оскільки на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно було надано Свідоцтво про право власності на житло, яке не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно пп. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Разом з тим судом встановлено, що померла [PERSON] набула право власності на 1/5 частку квартири у встановленому законом порядку на підставі Свідоцтва про право власності. Однак за життя не зареєструвала своє право власності належним чином. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 392, 1216, 1241, 1261, 1270 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved