Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу, вказуючи на те, що згідно з укладеним на Маріупольській універсальній товарній біржі договором купівлі продажу від 28.08.1997 року він придбав в відповідача [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Після укладення договору вона була зареєстрована в Маріупольському бюро технічної інвентаризації на ім'я позивача, який мешкає в вище вказаній квартирі з дня придбання. Договір купівлі - продажу не був нотаріально посвідчений, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, що робить неможливим користування та розпорядження квартирою. Просив суд визнати дійсним договір купівлі - продажу №16580 від 28.08.1997 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Позивач у письмовій заяві підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача, Маріупольської міської ради [PERSON], в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду лист, в якому просив справу розглянути за його відсутності, залишивши вирішення питання по суті на розсуд суду. Представник третьої особи, Маріупольської універсальної товарної біржі, в судове засідання не з'явився, хоча судом був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків: 28.08.1997 року на Маріупольській універсальній товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу №16580, згідно з яким [PERSON] придбав в [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а. с. 6). Договір було зареєстровано Маріупольським БТІ 28.08.1997 року за реєстраційним номером 35846 (а. с. 7, 8-10). Позивач [PERSON] зареєстрований та мешкає у належній йому квартирі з моменту придбання (а. с. 13). Сторонами були виконані усі зобов'язання по договору, однак договір не був посвідчений нотаріально. На теперішній час відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на момент укладення угоди, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 Цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 242 цього Кодексу до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Згідно до вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», зі змінами та доповненнями, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його частини. Згідно з роз'ясненням Міністерства Юстиції України № 17-12/44 від 10 квітня 1998 року «Щодо діяльності товарних бірж», беручи до уваги вимоги ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), яка передбачає особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини), якщо хоча б однією з сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) тягне за собою недійсність договору. Приймаючи до уваги, що сторонами виконані усі зобов'язання за угодою, однак вона не була нотаріально посвідчена, а відповідачі ухиляються від її посвідчення, суд вважає можливим визнати таку угоду - дійсною Згідно з ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. В даному конкретному випадку сторони повністю виконали умови договору, тому суд визнає за позивачем право власності на нерухоме майно. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] були повністю виконані умови правочину, а також те, що матеріалами справи підтверджено наявність власника нерухомого майна, який не може реалізувати свої права без визнання договору купівлі продажу дійсним,

Outcome: approved