Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

В провадження судді 04 лютого 2014 року надійшла цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договорів кредиту та іпотеки недійсними. Встановлено, що [PERSON], [PERSON] у квітні 2011 року звернулися в суд з позовом до ПАТ «Сведбанк» в особі ПВ ПАТ «Сведбанк» про визнання договорів кредиту та іпотеки недійсними і повернення сторін договорів у початкове становище. В якому прохали: визнати недійсним кредитний договір №1601/1107/96-329 укладений 14 листопада 2007 року нею - [PERSON] з АКБ «ТАС-Комерцбанк», з моменту його вчинення і повернути сторони у початкове положення, тобто нею, [PERSON], повернути ПАТ «Сведбанк» отриманий споживчий кредит у сумі 16 000 доларів США, з урахуванням вже сплачених грошових засобів у сумі 8 278,59 доларів США, а всього 7721,16 доларів США; визнати недійсним іпотечний договір ВКВ 384187-384190 від 14 листопада 2007 року, посвідчений ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №4414, 4415/343, на квартиру [ADDRESS] та зняти заборону відчуження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 6030308. 02 грудня 2013 року ухвалою суду замінено неналежного відповідача ВАТ «Сведбанк» на належного - ТОВ «Кредитні ініціативи». 20 січня 2014 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON], [PERSON] неодноразово уточнювали позовні вимоги та 13 березня 2014 року остаточно прохали: визнати недійсним кредитний договір №1601/1107/96-329 укладений 14 листопада 2007 року [PERSON] з АКБ «ТАС-Комерцбанк»; визнати недійсним іпотечний договір ВКВ 384187-384190 від 14 листопада 2007 року, посвідчений ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр №4414, на квартиру [ADDRESS], так як він був вчинений обмежено дієздатною особою [PERSON]; стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді оплати за проведення судово-психіатричної експертизи [PERSON] Представники позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] та за договором [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримали, прохали задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Просили визнати кредитний договір недійсним оскільки кредит надавався у доларах США, хоча єдиним засобом платежу в Україні є гривня і для здійснення такої операції необхідна індивідуальна ліцензія. Представник позивача [PERSON] за договором [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи», до суду свого представника не направили, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи та не надали суду дані про причину неявки. Третя особа - ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], до суду не з»явився, будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представників позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 14 листопада 2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС - Комерц банк» укладено кредитний договір №1601/1107/96-329, згідно якого [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 16 000 доларів США на споживчі цілі, під 11,9% річних з кінцевим терміном повернення коштів 14 листопада 2017 року. Відповідно до п.4.1 кредитного договору : виконання зобов»язань позичальником перед банком за цим договором, в тому числі по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, сплата неустойок та відшкодуванню збитків у зв»язку з порушенням умов даного договору, та інших витрат банку, пов»язаних з одержанням виконанням, забезпечується іпотекою (заставою) квартири за адресою : [ADDRESS], відповідно до договору іпотеки, укладеного між банком та [PERSON] Відповідно до п.9.1 кредитного договору : укладаючи цей договір, позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними і справедливим. Підписанням цього договору позичальник свідчить, що він до підписання цього договору ознайомився з усіма умовами, на яких АКБ «ТАС-Комерцбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов»язані з підприємницькою діяльністю, та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов»язаних з отриманням кредиту в АКБ «ТАС-Комерцбанк», та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому договорі. Позичальник свідчить, що під час укладення та виконання цього договору позичальник не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин. Позичальник гарантує, що на момент укладання цього договору він не є жодним чином обмеженим законом, іншим нормативним актом, судовим рішенням або іншим, передбаченим чинним законодавством України, способом в своєму праві укладати цей договір та виконувати умови, визначені у ньому. На забезпечення виконання зобов'язання, 14 листопада 2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС - Комерц банк» був укладений договір іпотеки ВКВ №384190 від 14 листопада 2007 року, згідно з яким [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру під [ADDRESS], котра належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане УЖКГ 19 жовтня 2007 року, що зареєстровано КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 24 жовтня 2007 року в реєстровій книзі №18254 за реєстровим №138, реєстраційний номер 20711701. 14 листопада 2007 року договір іпотеки посвідчений ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під №4414, особу громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, а також правоздатність та дієздатність АКБ «ТАС-Комерцбанк» і повноваження його представника, та належність [PERSON] нерухомого майна, яке передається в іпотеку, перевірено. 14 листопада 2007 року [PERSON] ПН Полтавського міського нотаріального округу на підставі ст.73 ЗУ «Про нотаріат» та у зв»язку з посвідченням цього договору іпотеки, накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна - квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], до припинення договору іпотеки. Свій обов'язок банк виконав належним чином, відповідно до п.1.2 кредитного договору, а саме: надав готівкові кошти через касу банку, що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 14 листопада 2007 року, відповідно до якої 14 листопада 2007 року кошти в сумі 16000 доларів США надані [PERSON] через касу банку. Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, a також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.230 ЦК України. якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Договір, укладений під впливом омани, є оспорюваним правочином, і тягар доказування у даній категорії справ щодо доведеності наявності омани на момент вчинення правочину покладається на сторону позивача. Натомість, [PERSON]. в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано жодного доказу на підтвердження зазначених обставин. Таким чином, [PERSON] необґрунтовано посилається на те, що банк порушив її права, не надавши повну інформацію щодо укладеного договору, оскільки при його укладенні вона була ознайомлена з його умовами, не заперечувала проти них та проти підписання і запропонованої редакції договору, погодилася на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладання і підписання були вільними, оскільки будь-яких доказів протилежного, [PERSON] суду не надано. Відповідно до п.п.10, 11 ППВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» : Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст.192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст.19, 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог п.1 розділу II ЗУ від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п.2 ст.5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в» п.4 ст.5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» п.4 ст.5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень ст.11 цього Декрету, ст.44 ЗУ «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з п.1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог п.1 розділу II ЗУ від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Відповідно до п.13 ППВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» : відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. У зв»язку із зазначеним суди повинні виходити з того, що договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті, укладений після набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року №3795-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», за позовом заінтересованої особи може бути визнаний судом недійсним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору №1601/1107/96-329 укладений 14 листопада 2007 року [PERSON] з АКБ «ТАС-Комерцбанк», оскільки договір є укладеним на умовах та в порядку, визначеному чинним законодавством України, з дотриманням принципу свободи, а також встановлених законом вимог щодо письмової форми та змісту, а тому відсутні будь-які законні підстави для визнання його недійсним. Як слідує із амбулаторної картки [PERSON] : в 1991 році вона знаходилася на лікуванні неврологічному відділенні з діагнозом: «Дисциркуляторная енцефалопатия с симпатико адреналовим пароксизмом. Жалобы на приступы сердцебиения, повышение АД, частые мочеиспускания, страх.» В психічному стані тоді вказувалось: «эмоционально лабильна, астенизирована, рекомендовано наблюдение невропатолога по месту жительства». Запис невролога за 1991 рік (нерозбірливо). Запис невролога від 04 листопада 1996 року - «Жалобы на головные боли, головокружение, периодическое онемение левой конечности. Диагноз: «Гипертоническая болезнь 3-й ст, церебральный атеросклероз 3, состояние после ишемического ОНМК 08.96 года, левосторонне рефлекторная недостаточность, синдром дисциркуляторной дисфункции»». Запис невролога від 16 травня 1997 року - «Жалобы на головные боли, периодическое онемение левой конечности, общая слабость. Диагноз: Гипертоническая болезнь 3, дисциркуляторная енцефалопатия 2, цефалгический синдром, остаточные явления ОНМК с левосторонней рефлекторной недостаточностью»». Запис від 16 жовтня 2007 року - огляд невропатолога - «Больная в сознании, вялая, динамична, заторможена. На вопросы отвечает. Инструкции после повторений выполняет. Жалобы на снижение памяти, внимание, нарушение речи, периодические приступы беспокойства. В анамнезе - перенесла ОНМК (1993, 1996 года) по ишемическому типу с левосторонним гемипарезом. Диагноз: «Церебральный атеросклероз 3, гипертоническая болезнь 3, хроническая дисциркуляторная енцефалопатия 3, последствия перенесенного ОНМК (1993,1996 года) по сене ЛСМА с левосторонним легким гемипарезом, мнестическими нарушениями». Рекомендовано контроль АД, наблюдение терапевта и невропатолога в динамике». Огляд невролога 29 жовтня 2007 року дома: «Жалобы на общую слабость, головокружение, головную боль, нарушение памяти /периодическая дезориентировка во времени/, шаткость при ходьбе. Диагноз: «Церебральный атеросклероз 3, хроническая дисцеркуляторная энцефалолпатия 3, последствия перенесенного ОНМК (1993, 1996 года) по ишемическому типу, по сене ЛСМА с левосторонним умеренным гемипарезом, мнестическими нарушениями, дизартриею, вестибуло-атактическими синдромами.» Запис невролога від 07 листопада 2007 року - «Жалобы на головную боль, головокружение, тошноту, чувство онемения в левой половине туловища, боли за грудиной, перебои в сердце. Болеет много лет гипертонической болезнью, ухудшение приблизительно 4 дня, когда появились вышеизложенные жалобы. Диагноз: «Гипертоническая болезнь 3, дисциркуляторная энцефалопатия 2 преимущественно в правой ЛСМА, кризовое состояние с левосторонней гемиэстезией, цефалгией»». Запис лікаря невролога від 12 листопада 2007 року: «Больная в'яла, адинамична, заторможена. Жалобы на выраженные нарушения памяти, внимания, головные боли постоянного характера, головокружения и шаткость при ходьбе. Диагноз: «ЦА 3, ГБ З, ХДЕ 3, последствие перенесенного ОНМК (1993, 1996 года) по ишемическому типу по сене ЛСМА с легким левосторонним гемипарезом, мнестическими нарушениями»». Запис невролога від 15 листопада 2007 року: «Жалобы на нарушение речи, снижение памяти, внимания. Со слов родственников больная дезориентирована, не узнает их. Периодически неадекватна /кричит, насильственный плач/». В описовому стані вказано явище дизартрії. Диагноз: «ЦА З, ГБ З, ХДЕ 3, последствие перенесенного ОНМК (1993, 1996 года) с легким левосторонним гемипарезом, поведенческими расстройствами. Оглядалася неврологом 27 лютого 2009 року - Скарги на головний біль, запаморочення, шат кість при ходьбі, оніміння лівої половини тіла, підвищення АТ. Діагноз: «Дисциркуляторна енцефалопатія 3, церебральний атеросклероз З, гіпертонічна хвороба 3, наслідки перенесеного ішемічного інсульту (1993, 1996 роки) з легким лівобічним геміпарезом з помірним цефалічним вестибуло- атактичним синдромом». Як слідує із виписного епікризу з історії хвороби №66 з терапевтичного відділення 4-ї міської клінічної лікарні, [PERSON] з 08 січня 2007 року по 18 січня 2007 року знаходилася на стаціонарному лікуванні. Заключний клінічний діагноз : «Ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги, функціональний клас 2, атеросклероз атеросклеротичний з порушеннями ритму по типу меготливої аритмії, гіпертонічна хвороба 2 ст.». Хворіє декілька років. Має місце запис лікаря психіатра від 11 січня 2007 року, в якому вказано : «Стан немає показань для примусової госпіталізації в обласний психоневрологічний диспансер. Рекомендоване планове звернення в обласний психоневрологічний диспансер для вирішення цікавлячих хвору питань». Із виписного епікризу з історії хвороби №3511 терапевтичного відділення 4-ї міської клінічної лікарні м.Полтава відомо, що [PERSON] з 28 вересня 2007 року по 10 жовтня 2007 року знаходилася на лікуванні з діагнозом : «Гіпертонічна хвороба 2-ї ст., криз 2-го порядку 28 вересня 2007 року, ішемічна хвороба серця : кардіосклероз атеросклеротичний з порушенням ритму - епізоди мерехтливої тахікардії, СН 1-го ст…». Стан хворого після лікування - покращився, рекомендовано : нагляд сімейного лікаря та кардіолога за місцем проживання, уникати психічного, нервово психічного напруження. Із виписного епікризу з історії хвороби №1174 терапевтичного відділення 4-ї міської клінічної лікарні м.Полтава відомо, що [PERSON] з 27 березня 2008 року по 04 квітня 2008 року знаходилася на лікуванні з діагнозом : «Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний з порушенням ритму по типу мерехтливої тахиритмії, СН2А, гіпертонічна хвороба 2 функціональний клас 2…». Хворіє багато років. Виписана з покращенням з рекомендацією нагляду дільничним лікарем…Протипоказаний тяжкий фізичний труд, нервово-психічні перевантаження. Як слідує із виписного епікризу з історії хвороби №63 з 4-ї міської клінічної лікарні, [PERSON] з 06 січня 2009 року по 17 січня 2009 року знаходилась на лікуванні з діагнозом : «Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз атеросклеротичний з порушенням ритму по типу пароксизмальної миготливої тахиаритмії, СН 1 функціональний клас 2, хронічний панкреатит, стан ремісії, гіпертонічна хвороба 3, хронічна дисциркуляторнаенцефалопатія 3, залишкові явища ішемічного інсульту 93-97рр. Огладалася невропатологом 11 січня 2009 року, діагноз : «Дисциркуляторнаенцефалопатія 3натлі гіпертонічної хвороби 3, кардіальної патології, залишкові явища ішемічного інсульту з розсіяною мікро симптоматикою, астеноневротичний синдром». Рекомендувалося - нагляд сімейного лікаря, невропатолога, кардіолога за місцем проживання. Як слідує із виписки з медичної картки стаціонарного хворого №2622 5-ї міської клінічної лікарні, [PERSON] з 15 червня 2011 року по 28 червня 2011 року знаходилась на лікуванні з діагнозом : «Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія 2-ї стадії на фоні гіпертензеції та шейного остеохондроза с целфалгическим синдромом, вести було актактическим и антен-невротическими синдромами». Рекомендовано нагляд невролога поліклініки. 12 квітня 2012 року експертами Полтавської обласної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева на виконання ухвали суду проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу [PERSON]. Згідно акту №279 експертизи [PERSON], [INFO], на даний час страждає на психічний розлад у вигляді розладу особистості та поведінки з помірно вираженими інтелектуально-мнестичними порушеннями органічного походження.; ступінь вираженості наявного психічного розладу на даний час такий, що істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період часу, що становить суть даної цивільної справи (а саме на час укладання договорів 14 листопада 2007 року) підекспертна знаходилась в стані соматогенно обумовленої декомпенсації вищевказаного психічного розладу, який істотно впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; відповідь на питання, що відносяться до компетенції судово-психологічної експертизи дати неможливо тому, що призначення судово-психологічної експертизи можливо в тих випадках, коли потрібно установити в психічно здорових осіб психологічні особливості, що забезпечують здатність свідомої вольової поведінки в тій чи іншій ситуації чи правильне сприйняття явищ дійсності, а також для перевірки припущення про наявність у них тимчасових психічних станів чи стійких психологічних особливостей, що не виходять за межі норми, які могли істотно вплинути на повноту, точність сприйняття конкретної ситуації в цілому чи її окремих елементів та на поведінку. 30 липня 2012 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №1622/8023/2012 заяву [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Октябрської районної у м.Полтаві ради про обмеження цивільної дієздатності та встановлення опіки задоволено. Обмежено цивільну дієздатність [PERSON] Встановлено опіку над [PERSON] визнавши опікуном її доньку [PERSON] Рішення набрало законної сили 10 серпня 2012 року. Відповідно до п.16 ППВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року, передбачено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Згідно ч.1 ст.225 ЦК України, правочин який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Таким чином, факт того, що укладаючи договір іпотеки ВКВ №384190 від 14 листопада 2007 року [PERSON] знаходилась в стані соматогенно обумовленої декомпенсації психічного розладу, який істотно впливав на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, слідує із : висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи; виписних епікризів з історії хвороби; виписки з медичної картки стаціонарного хворого; амбулаторної картки [PERSON] На підставі викладеного, суд приходить до висновку про визнання недійсним іпотечний договір ВКВ №384187 від 14 листопада 2007 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON], посвідчений ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], щодо передання в іпотеку квартиру [ADDRESS], оскільки під час укладення договору іпотеки [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. За змістом ст.216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Суд приходить до висновку про застосування реституції як наслідок недійсності іпотечного договору та повернути [PERSON] передану в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 15 жовтня 2007 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» змінив своє най менування на Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», який виступає правонаступником по сіх правах та зобов»заннях АКБ «ТАС-Комерцбанк». Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року ВАТ «Сведбанк» у зв»язку з приведенням Статуту у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов»язаннях ВАТ «Сведбанк». Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року ПАТ «Сведбанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов»язаннях ПАТ «Сведбанк», що підтверджується копією статуту ПАТ «Омега банк». 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», був укладений договір факторингу №15. 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу. Тобто відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1601/1107/98-329 від 14 листопада 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Outcome: approved