Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач вказує на те, що 16 листопада 2014 року помер його син [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS]. 1/3 частка зазначеної квартири належала померлому на підставі свідоцтва про право власності від 27 березня 1997 року. 1/6 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2009 року. Він є спадкоємцем померлого сина за законом першої черги та звернувся до нотаріальної квартири з метою вирішити питання оформлення своїх спадкових прав, проте йому було відмовлено, оскільки на момент смерті спадкодавця була відсутня державна реєстрація права власності на 1/6 частку квартири. Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позов, визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 27 березня 1997 року згідно з розпорядженням № 4132 від 11 лютого 1997 року було видане свідоцтво про право власності про право спільної сумісної власності на імя [PERSON] Іди Михайлівни, [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2007 року визначено, що ідеальні частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та складають по 1/3 частці за кожним з співвласників. Після смерті дружини позивача - [PERSON], яка померла 3 травня 2006 року, Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою 16 липня 2009 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 вересня 2009 року право власності [PERSON] на 1/6 частку квартири [ADDRESS] зареєстроване ММБТІ 14 вересня 2009 року за реєстровим номером 17934 в книзі 104. Крім того, 16 липня 2009 року Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] на імя сина позивача і померлої [PERSON] - [PERSON]. Дане свідоцтво про право на спадщину було нотаріально посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 5-1315, проте, як вбачається з матеріалів справи, не було здійснено його державну реєстрацію в установленому законом порядку. 16 листопада 2014 року помер [PERSON]. Позивач [PERSON] батько померлого є спадкоємцем свого сина за законом першої черги. 3 липня 2015 року Другою Миколаївської державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 353/2015 до майна померлого [PERSON] на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини - 1/2 частки квартири [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів даної спадкової справи, постановою від 30 серпня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], через відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на 1/6 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS], яка входить до складу спадкового майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил Глави 85 ЦК України.\~\~ Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України \~у\~\~першу\~\~чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статей\~1268 - 1270,\~1272 ЦК України\~спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою\~\~чи\~\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,\~\~вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку,\~\~встановленого\~статтею 1270\~\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона\~\~належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи конкретні обставини справи, виходячи з принципу верховенства права, закріпленого в\~ст. 8 Конституції України, положень\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень\~ст. 3 ЦК України,\~ст. 1 ЦПК\~Ураїни, якими встановлені загальні засади цивільного законодавства і завдання цивільного судочинства, суд вважає, що відповідно до вищевикладених положень законодавчих актів є підстави для визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем [PERSON]. За такого суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог до [PERSON] такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] не є спадкоємцем померлого, а відтак не є і належним відповідачем у справі.

Outcome: approved