overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 11 липня 2014 року та 02 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачеві кошти на загальну суму 2 300 грн. до 01 лютого 2015 року, про що свідчить розписка. Але відповідач не виконала своє зобов'язання та не повернула своєчасно борг, на звернення позивача повернути борг не реагує. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по договору позики. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З умов договору позики (розписки) від 11 липня 2014 року та 02 серпня 2014 року випливає, що позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 2 300 грн., відповідач зобов'язався повернути отримані кошти до лютого 2015 року (а. с. 5). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 11 лютого 2011 року між ним та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачеві кошти в сумі 3 547 грн. до 11 березня 2012 року, про що свідчить розписка. Але відповідач не виконав своє зобов'язання та не повернув своєчасно борг, на звернення позивача повернути борг не реагує. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по договору позики. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З умов договору позики (розписки) від 11.02.2012 року випливає, що позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 3 547 грн., відповідач зобов'язався повернути отримані кошти до 11.03.2012 року (а. с. 7). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 18 травня 2012 року між нею та відповідачем був укладений договір позики. Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачеві кошти в сумі 1 800 грн. до 31 травня 2012 року, про що свідчить розписка. Але відповідач не виконала своє зобов'язання та не повернула своєчасно борг, на звернення позивача повернути борг не реагує. Тому позивач змушена звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по договору позики. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З умов договору позики (розписки) від 18.05.2012 року випливає, що позивач надав відповідачеві грошові кошти у сумі 1 800 грн., відповідач зобов'язалася повернути отримані кошти до 31.052012 року (а. с. 4). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач не виконала зобов'язань за договором позики, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 1485144,06 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 22 червня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» назву змінено на ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/854АП, згідно умов якого - банк надав відповідачеві кредит у сумі 19 431,68 доларів США. Відповідно до п. 7.3 кредитного договору сторони,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 136726,07 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 12 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого - позивач надав відповідачеві кредит у сумі 41850,00 грн. Відповідно до п. 7.3 кредитного договору сторони,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 1485144,06 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 22 червня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого - позивач надав відповідачеві кредит у сумі 19431,68 доларів. Відповідно до п. 7.3 кредитного договору сторони,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду міста [PERSON] знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - [PERSON], [PERSON], про визнання договору дарування недійсним. Ухвалою суду від 11 листопада 2015 року провадження по зазначеній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступників [PERSON], померлого 01 вересня 2015 року. 03 травня 2018 року представник [PERSON] звернувся в суд з заявою про поновлення провадження по справі. Згідно ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Відповідно ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у вказаному випадку до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника. Згідно ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється ухвалою суду за клопотанням учасників справи або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення. В обґрунтування заяви про поновлення провадження по справі представник [PERSON] посилається на те, що 19.02.2016 року він звернувся до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого 01 вересня 2015 року, спадкова справа № 88/2016, відкрита за його заявою, у звязку із відсутністю спадкового майна закрита. Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 1269, 1296 ЦК України, [PERSON] є особою, яка бажає прийняти спадщину, однак на теперішній час доказів настання такого юридичного факту, як то свідоцтво про право власності в порядку спадкування чи інших документів щодо правонаступництва не надано.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться на розгляді цивільна справа окремого провадження.Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення юридичних фактів та просить суд встановити, що [PERSON] яка померла [INFO] народилась [INFO] . в м. Одесі та встановити, що при реєстрації Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 03.01.1941р. шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , в актовому записі №28 було допущено описку при зазначенні дошлюбного прізвища дружини, а саме вказано « [PERSON] » замість правильно « [PERSON] ». Заява обґрунтована тим, що матір заявниці - [PERSON] народилась [INFO] в м. Одесі, а померла [INFO] Свідоцтво про народження матері не збереглося. У свідоцтві про народження заявниці матір записано російською як « [PERSON] ». У свідоцтві про смерть її записано як « [PERSON] » [INFO] року матір зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після Реєстрації шлюбу її було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Через початок Великої Вітчизняної війни, матір не встигла змінити свій паспорт. Тому на час реєстрації народження заявниці ( [INFO] ) прізвище матері все ще було вказано російською як « [PERSON] ». Пізніше, в 1949р. матір все ж змінила прізвище на « [PERSON] ». В судове засідання заявник не з`явилася, надала до суду заяву, в якій вказала, що заяву підтримує в повному обсязі і просить суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особи - Малиновський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд доходить висновку про задоволення заяви - виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Одесі, а померла [INFO] . При зверненні до органів РАЦСу отримувала негативні висновки, у зв`язку з різним написанням родового прізвища матері в актовому записі про її шлюб та актовому записі про народження заявниці, відсутність відомостей про дату та місце народження матері. Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оцінка вказаних письмових доказів, надають суду підстави для висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за заявою [PERSON], зацікавлена особа - [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2017 року заявлені вимоги [PERSON] були задоволені, та було встановлено факт родинних відносин, а саме що: [PERSON], який помер [INFO]., є батьком [PERSON], [INFO]. 26.07.2017 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] із заявою про ухвалення додаткового рішення пославшись на те, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо встановлення факту родинних відносин, а саме що вона є донькою [PERSON]. У зв'язку з цим, як зазначає заявник (з посиланням на ст. 220 ЦПК України), це є підставою для ухвалення додаткового рішення. Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви позивачки. Відповідно до ч. 3 с. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Отже, неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.07.2017р. року заявлені вимоги [PERSON] були задоволені, та було встановлено факт родинних відносин, а саме що: [PERSON], який помер [INFO]., є батьком [PERSON], [INFO]. Однак судом не розглядалося питання, стосовно встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] є донькою [PERSON], оскільки заявник у своїй заяві просила установити і цей факт. Згідно зі ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі № 521/6865/17, підлягає задоволенню, оскільки відповідає вимогам ст. 220 ЦПК України, в якій зазначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2016 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, шлюб між сторонами було розірвано. 01.02.2017 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] із заявою про ухвалення додаткового рішення пославшись на те, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо залишення після розірвання шлюбу їй прізвище «[PERSON]». У зв'язку з цим, як зазначає позивачка (з посиланням на ст. 220 ЦПК України), це є підставою для ухвалення додаткового рішення. Учасники процесу в судове засідання не зявилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду заяви належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви позивачки. Відповідно до ч. 3 с. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Отже, неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.02.2016р. року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволені. Шлюб, зареєстрований 02 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Приморської районної Ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис № 923, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Однак судом не розглядалося питання, стосовно залишення прізвища позивачки після розірвання шлюбу, яка в позові просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно зі ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі № 521/14852/15-ц підлягає задоволенню, оскільки відповідає вимогам ст. 220 ЦПК України, в якій зазначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про перерахунок часток у праві спільної власності та визнання права власності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив витребувати з КП «БТІ ОМР» інвентаризаційну справу за адресою [ADDRESS]. Зазначив, що данні інвентаризаційної справи можуть бути наданні учасникам по справі лише за запитом суду. Вказана інформація має істотне значення для справи та надасть можливість з'ясувати роки побудови самочинно збудованих приміщень, право власності на які просить визнати позивач та відповідно спростує доводи позивача про те, що приміщення літньої кухні не є самовільно побудованим. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували, щодо витребування доказів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на витребуванні доказів, зазначила, що роки побудови самочинно збудованих приміщень мають значення для справи. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки для правильного та об'єктивного вирішення справи по суті необхідно витребувати з КП «БТІ ОМР» належним чином засвідчену копію інвентаризаційної справи за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного й

Outcome: partial