Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом КП «ЖКС «Хмельницький» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення в суд, представник позивача вказувала, що [PERSON] проживає в [INFO]. У звязку із нерегулярною оплатою наданих житлово-комунальних послуг в особи утворилась певна заборгованість перед підприємством. Виходячи з викладеного, повноважна особа КП «ЖКС «Хмельницький» звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь підприємства суму заборгованості за житлово-комунальними послугами у загальному розмірі 6169,87 гривень та судові витрати. Представник КП «ЖКС «Хмельницький» у відкрите судове засідання зявилась, заявлені вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання зявився, заявлені вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення сторін за суттю спору в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, проаналізувавши представлені письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право власності від 27 травня 1996 року та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27 травня 1996 року. Вказаний будинок знаходиться на балансі та обслуговується КП «ЖКС «Хмельницький», особовий рахунок за №4006005001 відкрито на [PERSON] Вказані обставини були визнані сторонами по справі, що виключило необхідність їх доказування (ст. 61 ЦПК України). Згідно довідки (витягу з домової книги про склад сімї та реєстрацію) №1167 від 31 березня 2015 року, у зазначеній квартирі постійно проживає та зареєстрований [PERSON] Однак як свідчать розрахункові документи, з 01 січня 2003 року по квартирі нерегулярно оплачуються комунальні та інші послуги. Як зазначалось, відповідач [PERSON] вказаної заборгованості не визнає та свідчить про неналежне надання послуг з боку ЖКС та відсутність укладеного договору між сторонами. У звязку з тим, що сторона відповідачів заперечує факт укладення відповідного договору, суд зазначає наступне. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. В силу ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі Типового договору. Згідно ст. 68 Житлового кодексу УРСР, Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Кабінетом Міністрів України від 08 жовтня 1992 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обовязок споживача комунальних послуг щомісячно вносити плату за комунальні послуги. На підставі ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обовязок виконавця послуг підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, обовязок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.7 Правил користування приміщенням житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року. Виходячи з викладеного, відмова або зволікання з укладенням вищезазначеного договору та несплата за надані послуги є порушенням законодавства. Необхідність укладення договору передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Даний висновок підтверджується також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-6651св.12), де зазначено, що відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території. Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року за №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затверджено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Як передбачає ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як зазначає законодавець в ст. 319 ч.ч.1,2,4,5 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. При цьому, згідно ст. 322 ч.1 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного, [PERSON] зобовязаний утримувати відповідне майно, що включає в тому числі і оплату комунальних послуг. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд звернув увагу на наступне. Згідно ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона КП «ЖКС «Хмельницький» виходить з розрахунку боргу за квартирою №1 в будинку №5 по провулку Прохоровському в місті Одесі, згідно якого загальна заборгованість по особовому рахунку перед КП «ЖКС «Хмельницький» складає 6616,41 гривень. При цьому розрахунок виконано з 01 січня 2003 року по 01 червня 2015 року включно. В силу ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначалось, не зважаючи на суму боргу згідно розрахунку в розмірі 6616,41 гривень, сторона позивача просила суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 6169,87 гривень. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як чітко встановлює ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як зазначалось, загальна сума боргу розрахована позивачем починаючи з 01 січня 2003 року по 01 червня 2015 року, в той час як повноважна особа КП «ЖКС «Хмельницький» первісно звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу 23 травня 2011 року. Згідно ухвали Малиновського районного суду міста [PERSON] від 10 грудня 2012 року судовий наказ від 24 травня 2011 року скасовано. 20 жовтня 2014 року повноважна особа КП «ЖКС «Хмельницький» знов звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу. Однак згідно ухвали Малиновського районного суду міста [PERSON] від 09 січня 2015 року судовий наказ від 12 листопада 2014 року скасовано. З даним позовом підприємство звернулось 30 квітня 2015 року. Ураховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку підлягає врахуванню позовна давність та не підлягають стягненню нарахування, що стосуються періоду до 01 травня 2008 року. У звязку з цим, загальна сума боргу [PERSON], [PERSON] за надані комунальні послуги, що підлягає стягненню з боржника на користь КП «ЖКС «Хмельницький» становить 6169,87 278,51 = 5891,36 гривень. Відповідно до ст. 88 ч.ч.1,2,3 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином у звязку із задоволенням позову, виходячи з матеріалів справи, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь КП «ЖКС «Хмельницький» понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial