Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В поданій заяві заявник зазначає, що 09 листопада 2015 року у місті Первомайську Луганської області, яке знаходиться на тимчасово не підконтрольній території України, померла її рідна мати [PERSON], про що Первомайською центральною міською багатопрофільною лікарнею 10 листопада 2015 року було видане відповідне лікарське свідоцтво про смерть. Після чого заявник за власні кошти поховала рідну мати на одному з кладовищ м.Первомайська Луганської області. 17 листопада 2015 року заявник, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, виїхала з м.Первомайська Луганської області та стала постійно проживати на території Попаснянського району Луганської області, після чого 24 листопада 2015 року вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті своєї матері [PERSON], але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено. Посилаючись на вищенаведені обставини, заявник в поданій заяві просить суд встановити факт смерті її матері [PERSON], яка померла 09 листопада 2015 року у місті Первомайську Луганської області, так як встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання допомоги на поховання та оформлення права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] До початку розгляду справи по суті від заявника та її представника на адресу суду надійшла відповідна заява, за змістом якої заявник та її представник підтримали заявлені вимоги в повному обсязі, справу просили розглянути без їх участі. Представник зацікавленої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області згідно наданої письмової заяви справу просив розглянути без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним заяву задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із наданих заявником письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, із наданих заявником письмових доказів судом встановлено, що заявник дійсно є рідною дочкою [PERSON], що підтверджується відповідними копіями паспортів громадян України на а.с.7-9, копією свідоцтва про народження заявника (а.с.11) та копією свідоцтва про одруження заявника (а.с.12). Також судом встановлено, що [PERSON] померла 09 листопада 2015 року у місті Первомайську Луганської області, яке знаходиться на тимчасово не підконтрольній території України, про що Первомайською центральною міською багатопрофільною лікарнею 10 листопада 2015 року було видане відповідне лікарське свідоцтво про смерть (а.с.13), а також відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міського управління юстиції у Луганській області було видане свідоцтво про смерть (а.с.14). Після чого заявник за власні кошти поховала рідну мати на одному з кладовищ м.Первомайська Луганської області, що підтверджується відповідними доказами на а.с.15-16. Крім того, судом встановлено, що 17 листопада 2015 року заявник, як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, виїхала з м.Первомайська Луганської області та стала постійно проживати за адресою [INFO], що підтверджується відповідною довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України на а.с.10. Після чого 24 листопада 2015 року заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Попаснянського районного управління юстиції у Луганській області із заявою про державну реєстрацію смерті своєї матері [PERSON], але у здійсненні такої державної реєстрації їй було відмовлено, що підтверджується відповідними доказами на а.с.17. Враховуючи вищенаведені встановлені судом фактичні обставини по справі, суд зазначає наступні вимоги діючого законодавства України та норми міжнародного законодавства. Так, питання реєстрації смерті певної особи регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., а також деякими міжнародними правовими актами. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Отже, вказаний закон не містить спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово не підконтрольній Україні території, що при таких обставинах унеможливлює державну реєстрацію смерті певної особи в позасудовому порядку. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Крім того суд зазначає, що відповідно до ст.. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Статтею 9 цього ж Закону внутрішньо переміщена особа має право на проведенні державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Також, суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 26, 27, 31 Віденської конвенції про право міжнародних договорів кожен чинний договір є обовязковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись; учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору; договір повинен тлумачитись добросовісно відповідно до звичайного значення, яке слід надавати термінам договору в їхньому контексті, а також у світлі обєкта і цілей договору та з урахуванням будь-яких відповідних норм міжнародного права, які застосовуються у відносинах між учасниками. При цьому, в практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», згідно яких, якщо невизнання документів, виданих окупаційною владою, веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, такі документи повинні визнаватися. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». За цих обставин суд вважає надані заявником медичні документи як доказ смерті [PERSON], не дивлячись на те, що медична установа, яка видала ці документи, знаходиться на території м.Первомайська Луганської області, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України. А тому, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд вважає заявлені заявником вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р.,

Outcome: approved