Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 15.04.2021 перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві позивач посилалась на те, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . 06 листопада 2020 року, приблизно о 04 год 00 хв. син позивача, [PERSON] , який проживає у вказаній квартирі, виявив, що квартира була залита водою. 10.11.2020 комісією в складі: майстра технічної дільниці №3 [PERSON] та слюсара-сантехніка [PERSON] було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди. Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, причиною залиття є прорив трубопроводу центрального опалення в квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості збитку №111-20-ЗБ, вартість збитку нанесеного власнику, внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить: 77 122,26 грн., також позивачу та її сину було завдано моральної шкоди вказаною подією, яку позивач оцінює у 20\~000 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача 97\~122,26 грн. Позивач надала до суду заяву, у якій просила задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється\~ \~\~ на\~ \~\~ всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №126527143 від 06.06.2018 (а.с. № 6). 06 листопада 2020 року, приблизно о 04 год 00 хв. син позивача, [PERSON] , який проживає у вказаній квартирі, виявив, що квартира була залита водою. 10.11.2020 комісією в складі: майстра технічної дільниці №3 [PERSON] та слюсара-сантехніка [PERSON] було проведено обстеження квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної шкоди. Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, причиною залиття є прорив трубопроводу центрального опалення в квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач (а.с. № 7). Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості збитку №111-20-ЗБ, вартість збитку нанесеного власнику, внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить: 77 122,26 грн. (а.с. № 8-73). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за N° 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити мані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Вищезазначене узгоджується з висновком ВСУ у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №757/31418/15-ц від 13.11.2019 року (копія додається), та висновком ВСУ у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №686/11256/16-ц від 27.12.2019 (копія додається). З огляду на наведене та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог та підстав, на які посилається позивач у позові, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню ьа з відповідача слід стягнути на користь позивача суму матеріального збитку у розмірі 77 122,26 грн. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн. на користь позивача суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи те, що саме залиття квартири призвело до переживань [PERSON] , від чого вона перенесла певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді зміни звичайного способу життя та докладання додаткових зусиль для відновлення первинного стану, а відтак з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь [PERSON] 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На думку суду, саме ця сума відповідає ступеню та характеру моральних страждань [PERSON] . Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення моральної шкоди позивача і не повинен призводити до його збагачення. Сума моральної шкоди, на стягненні якої наполягає позивач, яка дорівнює 20 000 грн. є явно завищеною. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 821,22 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial