Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

В серпні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь 261798,02 грн. за прострочення виконання зобов'язання за договором позики, з яких 68732,85 грн. - пеня; 4917,32 грн. - три відсотки річних; 188147,85 грн. - інфляційні втрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 квітня 2007р. між сторонами було укладено договір позики, за яким позивачем було надано відповідачу позику в розмірі 166650,0 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 33000,0 дол. США, яку останній зобов'язувався повернути до 15 травня 2007р. Однак у встановлений строк відповідач кошти не повернув. 09 липня 2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. було вчинено виконавчий напис, яким було звернено стягнення на грошові кошти відповідача в сумі 170745,44 грн., в тому числі основного боргу - 166650,0 грн. Крім того, Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2013р., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики за період з 15 травня 2007р. по 12 серпня 2014р. Однак, на час звернення до суду із даною позовною заявою, позика залишається неповернутою, у зв'язку із чим позивач просив суд стягнути із відповідача пеню за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 13 серпня 2014р. по 07 серпня 2015р. у розмірі 68732,85 грн., а також три відсотки річних за період з 13 серпня 2014р. по 07 серпня 2015р. у сумі 4917,32 грн. та інфляційні втрати за весь період прострочення у сумі 188147,85 грн. До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду клопотання, в якому просила суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судові засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 04 квітня 2007р. між сторонами було укладено договір позики, за яким позивачем було надано відповідачу позику в розмірі 166650,0 грн., що на момент укладення договору було еквівалентно 33000,0 дол. США, яку останній зобов'язувався повернути до 15 травня 2007р. У визначений договором строк відповідач кошти, отримані за договором позики, не повернув. 09 липня 2007р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. був вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на грошові кошти в сумі 170745,0 грн., що належать відповідачу, з яких 166650,0 грн. - основний борг та 4095,44 грн. - пеня. На підставі виконавчого напису нотаріуса постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві від 23 липня 2007р. було відкрито виконавче провадження. Крім того, згідно рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2013р. було стягнуто з відповідача на користь позивача три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики за період з 15 травня 2007р. по 12 серпня 2014р. у розмірі 36256,65 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно п. 4.6 договору позики у разі не повернення позичальником позиченої суми грошей до вказаного в цьому договорі строку, позичальник сплачує позикодавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБ за кожен день прострочення від суми наявного боргу. Згідно положень ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, сума позики залишається неповернутою, а тому оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи положення ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», згідно яких, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення пені за договором позики за період з 13 серпня 2014р. по 07 серпня 2015р. у розмірі 68732,85 грн., трьох відсотків річних за період з 13 серпня 2014р. по 07 серпня 2015р. у розмірі 4917,32 грн. та інфляційних втрат за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання (липень 2007р. - червень 2015р.) у розмірі 188147,85 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, судовий збір у розмірі 2617,98 грн.

Outcome: approved