Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

В провадженні суду перебувала позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 05.12.2013 року позовні вимоги задоволено частково. Не погоджуючись з судовим рішення позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою про зміну рішення Київського районного суду м. Донецька від 05.12.2013 року. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.01.2014 року цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, визначення ступеню вини та передавання автомобілю повернуто до Київського районного суду м. Донецька для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду питання заяви про ухвалення додаткового рішення по справі, клопотань про відкладення розгляду цивільної справи від сторін не надходило, від представника позивачів надійшла заява про розгляду питання про ухвалення додаткового рішення за відсутністю позивачів та його участі, за таких обставин суд вважає розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за відсутністю сторін, явка яких відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши обставини в частині ухвалення додаткового рішення, об'єктивно оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та приходить до наступного. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 05.12.2013 року позовні вимоги частково задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька, ІПН [NUMBER], матеріальну шкоду в сумі 170635 (сто сімдесят шістсот тридцять п'ять) грн. 78 коп. та моральну шкоду в сумі 7000 (сім тисяч) грн. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь [PERSON], [INFO], уродженки м. Донецька, матеріальну шкоду в сумі 33 (тридцять три) грн. 75 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 132 (сто тридцять дві) грн. 85 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 316 (триста шістнадцять) грн. 40 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 796 (сімсот дев'яносто шість) грн. 50 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 38429 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять дев'ять) грн. 05 коп. та моральну шкоду в сумі 7000 (сім тисяч) грн. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Краматорська Донецької області, на користь на користь держави судовий збір у сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Відповідно до статті ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 ЦПК України; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином законом визначений вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. З матеріалів справи вбачається, що згідно останньої уточненої позовної заяви від 08 листопада 2013 року позивачі просять визначити ступінь вини [PERSON] вартістю, що дорівнює вартість розбитого автомобілю марки «Subaru Forester» та передати його позивачу [PERSON]. В обґрунтування позовної вимоги зазначають, що [PERSON] 27.09.2008 року на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] (реєстраційний № 6621), передав належні йому права на автомобіль [PERSON], а потім 24.04.2009 року зняв його з реєстраційного обліку для реалізації, у зв'язку з чим [PERSON] не мав права передавати права на автомобіль третім особам, в тому числі й [PERSON], оскільки довіреність на ім'я [PERSON] втратила законну дію та була недійсною. Позивач зазначає, що тимчасовий реєстраційний талон видається строком не більше ніж на три місяці, після закінчення терміну дії тимчасового реєстраційного талону експлуатації транспортного засобу не допускається. Відтак, станом на 28.03.2010 року (дата видачі довіреності на ім'я [PERSON]) термін реєстраційного талона закінчився, і тому експлуатація транспортного засобу не допускається, що вказує на незаконність дій нотаріуса при посвідченні довіреності (нікчемність договору). Зазначають, що нотаріус не міг не знати, що якщо транспортний засіб знято з обліку, то номерні знаки здаються та видаються тільки для разових поїздок строком на два місяці. За таких обставин, позивачі зазначають, що [PERSON], будучи власником автомобіля марки «Subaru Forester» з тимчасовим реєстраційним номером [NUMBER], 27.09.2008 року видав доручення [PERSON] на право користування, управління, розпорядження, після чого 24.04.2009 року зняв з реєстрації для реалізації, при цьому не скасувавши раніше видану довіреність у зв'язку із закінченням терміну дії технічного талона та номерних знаків, не вжив заходів до недопущення експлуатації, що дозволило [PERSON] передати незаконно права за дорученням на вказаний автомобіль на ім'я [PERSON] з простроченим технічним талоном і номерними знаками, тобто надав можливість використання автомобілю без відповідної правової підстави. Позивачі зазначають, що зазначеними діями відповідач [PERSON] сприяв настанню шкідливих наслідків, а також заподіяння матеріальних збитків і шкоди здоров'ю, тим самим заподіяв моральну шкоду. Окрім цього, відповідачі протягом трьох років після вчинення ДТП добровільно не відшкодували шкоду позивачам, ніяких заходів не вчиняли. За таких обставин, позивачі просять визнати в якості відповідача власника автомобіля «Subaru Forester» [PERSON] та визначити його ступінь вини та відповідальності вартістю розбитого автомобілю «Subaru Forester», що є на даний момент тонною металобрухту, що не підлягає відновленню, вартість якого оцінюється в 15000 гривень, яку визначити як відшкодування моральної шкоди. Згідно копії довіреності від 27.09.2008 року вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися від його імені, в тому числі продати, обміняти, заставляти в забезпечення його власних зобов'язань, здавати в оренду, позичку, зняти з обліку та зареєструвати в органах ДАІ, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER], виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 УДАІ України в Дніпропетровській області 27.05.2003 року автомобілем марки «Subaru Forester», 2008 року випуску, двигун № кузов/коляска [NUMBER], державний номер [NUMBER], зареєстрований в Дніпровському МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 27.05.2003 року. Вказана довіреність видана з правом передовіри, строком на п'ять років і дійсна по 27 вересня 2013 року. Згідно копії довіреності від 28.03.2010 року вбачається, що [PERSON], який діє від імені [PERSON] за довіреністю віл 27.09.2008 року уповноважив [PERSON] розпоряджатися від імені власника, в тому числі, продати за ціну та на умовах та на свій розсуд, обміняти, заставляти в забезпечення зобов'язань власника, здавати в оренду, позичку, зняти з обліку та зареєструвати в органах, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: [NUMBER], виданого Дніпровським МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетроській області 27.05.2003 року, знятим з обліку для продажу в межах України МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 24.04.2009 року, автомобіль марки «Subaru Forester», 2008 року випуску, двигун № кузов/коляска [NUMBER], (державний номерний знак [NUMBER]), транзитний номер [NUMBER], виданий МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 24.04.2009 року. Вказана довіреність видана на строк дії транзитних номерів, але не більше ніж до 27.09.2013 року, або до відміни основної довіреності, з правом виїзду за кордон при наявності відповідного свідоцтва про реєстрацію органами ДАІ, оформленого на підставі цієї довіреності. Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини 4 статті 1187 Цивільного кодексу України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слід звернути уваги, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З урахуванням наведених норм чинного цивільного законодавства України вважається, що вирішуючи питання про притягнення особи до відповідальності за статтею 1187 Цивільного кодексу України слід враховувати основні ознаки володільця транспортного засобу: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку. Матеріальна (фактична) ознака володільця означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об'єктами. У разі, якщо управління небезпечним об'єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад, управління транспортним засобом без довіреності), вважається, що об'єкт не виходить із володіння його безпосереднього володільця та вказана особа несе відповідальність за заподіяну шкоду. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], як власник транспортного засобу, на підставі нотаріально посвідченої довіреності уповноважив [PERSON] розпоряджатися від його імені автомобілем марки «Subaru Forester», 27.09.2008 року випуску, в тому числі керувати ним та зняти його з обліку та зареєструвати в органах ДАІ. Зі змісту довіреності від 28.03.2010 року вбачається, що [PERSON], діючи від імені [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися від імені власника зазначеним автомобілем, який 24.04.2009 року був знятий з обліку для продажу в межах України, при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати належним [PERSON] транспортним засобом, в тому числі зняти з обліку та зареєструвати в органах ДАІ вказаний автомобіль. Строк дії довіреності від 28.03.2010 року встановлений до 27.09.2013 року або до відміни основної довіреності. З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Subaru Forester» відбулася 30 травня 2010 року, тобто до закінчення строку дії основної довіреності від 27.09.2008 року, у зазначений період часу автомобіль марки «Subaru Forester» перебував у розпорядження [PERSON] за належним юридичним оформленням прав на вказаний автомобіль. У зв'язку з чим, суд не приймає до уваги доводи позивачів щодо не вжиття відповідачем [PERSON] заходів щодо недопущення експлуатації належного йому на праві власності автомобіля марки «Subaru Forester», внаслідок чого [PERSON] незаконно передав за довіреністю права на автомобіль [PERSON], завдяки чому останній використовував його без відповідної правової підстави, оскільки вказані доводи не підтверджуються належними та достатніми доказами, та спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема копіями довіреностей від 27.09.2008 року та від 28.03.2010 року. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Subaru Forester», належний [PERSON], було знято з обліку в ДАІ 24.04.2009 року, тобто вже після передачі [PERSON] вказаного автомобілю [PERSON] за довіреністю від 27.09.2008 року, що підтверджується також й довіреністю від 28.03.2010 року, якою [PERSON] передав цей автомобіль у розпорядження [PERSON] Суд вважає, що саме відповідач [PERSON] на відповідній правовій підставі (довіреності) здійснював фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) об'єктом, діяльність з якого створює підвищену небезпеку та здійснював фактичну експлуатацію транспортного засобу автомобілю марки «Subaru Forester», що підтверджуються матеріалами кримінальної справи, з урахуванням обставин, встановлених вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька від 27.07.2011 року та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.09.2011 року. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визначення ступеню вини [PERSON] вартістю, що дорівнює вартість розбитого автомобілю марки «Subaru Forester» та передачі його позивачу [PERSON], оскільки управління транспортним засобом відповідачем [PERSON] було передано третім особам за належним юридичним оформленням. Враховуючи, що на час ухвалення судового рішення строк дії основної довіреності від 27.09.2008 року закінчився, відповідач [PERSON] має право звернутися з відповідною заявою про повернення автомобілю марки «Subaru Forester» 2008 року випуску, двигун № кузов/коляска [NUMBER] за належністю власнику. Згідно протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30.05.2010 року автомобіль марки «Subaru Forester», реєстраційний номер [NUMBER] доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (стоянку), що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Новий Побут, №1 На підставі викладеного,

Outcome: dismissed