Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 332 грн. 47 коп., а також судовий збір в розмірі 383 грн. 33 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 26 червня 2008 року між Акціонерним банком «Металург» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №634501018304А, згідно якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 71 262 грн. зі сплатою відсотків строком до 26 червня 2015 року. Крім того, для забезпечення зобов`язань 26 червня 2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 9345010183002, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, таким чином, станом на 07 березня 2013 року виникла заборгованість за сумою кредиту - 35 496 грн. 26 коп.; заборгованість за відсотками - 2 237 грн. 22 коп.; заборгованість по сплаті комісії - 175 грн.; пеня - 423 грн. 99 коп. Тому ПАТ «МетаБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань Акціонерного банку «Металург» вимушений звернутися до суду для стягнення з відповідачів вказаної вище суми заборгованості. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши що дійсно має заборгованість перед ПАТ «МетаБанк» за кредитним договором, однак автомобіль, на придбання якого йому був наданий кредит, на теперішній час на підставі договору купівлі-продажу переданий ним у власність [PERSON], з якої, на його думку, на теперішній час має здійснюватися стягнення заборгованості по кредиту. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила у його задоволенні відмовити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2008 року між Акціонерним банком «Металург» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 634501018304А, згідно якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 71 262 грн. із розрахунку 18,65 % річних, строком до 26 червня 2015 року (а.с.11-12). Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Акціонерного банку «Металург» (а.с.9-10). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON] в добровільному порядку кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов'язання. Станом на 07 березня 2013 року виникла заборгованість за сумою кредиту - 35 496 грн. 26 коп.; заборгованість за відсотками - 2 237 грн. 22 коп.; заборгованість по сплаті комісії - 175 грн., пеня - 423 грн. 99 коп. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору № 634501018304А від 26.06.2008 року банк має право прийняти рішення про дострокове погашення позичальником кредиту (частини кредиту) та достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором, в тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення, у випадках затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. 05 лютого 2013 року банком на адресу позивальника було направлено досудову вимогу вих.№52-0201/145_БТ з пропозицією добровільно погасити заборгованість, а також повідомлено про прийняте банком рішення щодо припинення кредитування [PERSON] на підставі п. 3.1 Кредитного договору № 634501018304А (а.с.20). Однак, відповідач [PERSON] в добровільному порядку кошти не повернув. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснив, що 18 вересня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено договір-купівлі продажу, згідно якого він передав у власність [PERSON] автомобіль марки DAWOO LANOS TF69Y, 2008 року випуску, на придбання якого йому і був наданий кредит, а [PERSON] була зобов'язана оплатити вартість автомобіля у сумі 65 067 грн. на користь ВАТ «МетаБанк», тому стягнення заборгованості за кредитним договором має здійснюватися з [PERSON] Судом не можуть бути прийняті до уваги вказані доводи відповідача, оскільки позичальником за кредитним договором є саме він, а тому і зобов'язання за даним договором покладені на нього. У відповідності до ст. 554 ЦК України - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 26 червня 2006 року між Акціонерним банком «Металург» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк») та [PERSON] ([PERSON] прізвище змінено на «[PERSON]» у зв'язку з реєстрацією шлюбу) був укладений договір поруки № 9345010183002, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 634501018304А (а.с.14). У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором №634501018304А 05 лютого 2013 року банком на адресу поручителя [PERSON] було направлено досудову вимогу вих. № 52-0201/146_БТ з пропозицією добровільно погасити заборгованість (а.с.17). Однак [PERSON] в добровільному порядку заборгованість не погашено. Таким чином, суд вважає необхідно стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму боргу в розмірі 38 332 грн. 47 коп. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в рівних частках у розмірі по 191 грн. 66 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved