Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

В позові йдеться про те, що позивач з 01.01.2006 року і на даний час відкрито і безперервно користується житловим будинком в смт. Великий Березний, вул. Руслана Сабов, 12 «А» Великоберезнянського району, без отримання земельної ділянки для таких цілей. Наявність майна підтверджується виготовленим на його імя технічним паспортом на нежитлову будівлю. Посилаючись на зазначене та положення ст.ст. 316,328,344, а також п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, \~ згідно яких особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), позивач просить визнати за нею право власності на зазначену нежитлову будівлю за набувальною давністю. Позивач на розгляд справи не зявився, однак подав в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, також зазначив, що позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити. Не заперечив проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача в підготовче судове засідання також не зявився, подавши заяву, в якій не заперечив проти позовних вимог, не заперечив проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідив письмові матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~ По справі встановлено, що позивач з 01.01.2006 року відкрито та безперервно володіє житловим будинком № 12 «А» по вул. Руслана Сабова, в смт. Великий Березний. Зазначені обставини, крім доводів позивача, також стверджуються наступними доказами: виготовленим КП «ВРБТІ» технічним паспортом № 6159 від 11.06.2018 року [PERSON] зазначений власником вищевказаного житлового будинку. \~Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України\~право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно ст.ст.\~16,328 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України\~передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Відповідно до\~ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність); особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Пунктом 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~передбачено, що правила\~ст.344 цього Кодексу\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (до 01.01.2004\~п.1 зазначених Положень\~ЦК). Отже, з урахуванням наведеного, суд визнає, що в даному випадку у позивача виникла набувальна давність на зазначене нерухоме майно, на яке слід визнати право власності за [PERSON]

Outcome: approved