Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 30 червня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково. В судове засідання сторони не з'явились, але їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 червня 2016 року позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково. При ухваленні рішення судом не вирішена вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в п. 20 роз'яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Так, з мотивувальної та резолютивної частити рішення суду вбачається, що судом взагалі не ухвалено рішення стосовно вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди. Таким чином, оскільки, судом в мотивувальній та резолютивній частині рішення не ухвалено рішення стосовно вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, тому суд, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в цій частині. Звертаючись до суду з позовом позивач [PERSON] просила суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 25000 грн. обґрунтовуючи тим, що після ДТП [PERSON] була доставлена та госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги з основним діагнозом: забій грудної клітки зліва, забій гематоми м»яких тканин передньої брюшної стінки, гівдроперітонеум в полості малого тазу. Вона постійно відчувала біль в місцях пошкодження і переживала сильне хвилювання за своє здоров»я. Після виписки з лікарні вона перебувала на амбулаторному лікуванні з 21.11.2014 року по 02.12.2014 року. Після ДТП [PERSON] боїться їздити в автомобілях, в неї виникло тривале відчуття дискомфорту при користуванні транспортом і ременем безпеки. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року встановлено, що внаслідок ДТП [PERSON] зазнала травмування. (а.с.15). Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] госпіталізована КСП через 1 час після ДТП (пасажир, ременна травма). В лікарні перебувала з 17.11.20145 року по 19.11.2014 року, що підтверджується також копією литка непрацездатності (а.с.75). За рекомендаціями лікарів лікарні [PERSON] рекомендовано продовжити лікування під наглядом хірурга поліклініки. Після виписки з лікарні перебувала на амбулаторному лікуванні з 21.11. 2014 року по 01.12.2014 рік, що підтверджується копією листка непрацездатності (а.с.76). Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно астини першої пункту першого статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою. З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, тому виходячи з характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, позов в цій частині підлягає задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат, позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved