Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом ДТП). В обґрунтування власної позиції, позивач посилалась на ті обставини, що вона являється власником автомобілю марки «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER]. 01 липня 2009 року відбулась ДТП за участю вказаного автомобілю під керуванням водія [PERSON], а також автомобілю марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Вказана ДТП призвела до заподіяння певних механічних пошкоджень зазначеній власності позивача. [PERSON] вказувала, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідача [PERSON] було, зокрема, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відшкодовувати заподіяну майнову та моральну шкоду, а також судові витрати повинен [PERSON], у звязку з чим [PERSON] остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь суму майнової шкоди у загальному розмірі 17106,76 гривень, суму компенсації моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень, а також суму витрат, повязаних із проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 600,00 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання зявилась, заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не сповістив. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у звязку з неявкою повідомленого відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку, постановивши про викладене відповідну ухвалу. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення позивача, оглянувши представлені суду письмові докази, надавши виниклим між сторонами правовідносинам належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі виходячи з наступного. Під час розгляду цивільної справи й на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що [PERSON] являється власником автомобілю марки «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER], про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №213424, видане РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 23 квітня 2009 року. 01 липня 2009 року приблизно о 07 годині 25 хвилин відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілю марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Згідно Постанови Малиновського районного суду міста Одеси у справі про адміністративне правопорушення №3-5604/2009 від 30 вересня 2009 року, суд встановив наявність в діях водія [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року (надалі за текстом ПДР України), у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складів адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно до судового рішення, [PERSON] було визнано винним у вчинені відповідного адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень. Як регламентує ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Спираючись на вказану норму процесуального закону, суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини [PERSON] ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів під керуванням наведених осіб призвела, зокрема, до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю марки «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER]. В матеріалах справи присутній Звіт автотоварознавчого дослідження №325/2009 з визначення матеріальної шкоди, заподіяної власникові автомобілю марки «Мазда», реєстраційний номер [NUMBER], складений оцінювачем ФОП [PERSON] від 21 серпня 2009 року, згідно якого сума майнової шкоди, завданої власникові з урахуванням вартості ремонтно-відновлювальних робіт складає 17106,76 гривень. Як зазначає ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тому, на підставі викладеного, з огляду на висновки суду щодо винності саме [PERSON] у ДТП, що відбулася, суд вбачає, що стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягає сума майнової шкоди у розмірі 17106,76 гривень. В силу ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розглядаючи подібні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд переконаний в необхідності розуміти під моральною шкодою будь-які втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних, зокрема фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, на думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатись залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Адже, зважаючи на вимоги позивача щодо компенсації заподіяної їй моральної шкоди, суд визнає, що позивачу з боку [PERSON] дійсно було заподіяно певної моральної шкоди та суму компенсації, яку заявила до стягнення [PERSON], суд вбачає достатньою й спираючись на принцип виваженості, розумності й справедливості вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації заподіяної моральної шкоди, що полягла у стражданнях, яких остання зазнала у звязку із пошкодженням автотранспортного засобу у розмірі 2000,00 гривень. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Але якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В силу ст. 79 ч.ч.1,3 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться: 1) витрати на інформаційно-технічне забезпечення; 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; 4) витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Таким чином, з огляду на задоволення даного позову у повному обсязі, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у загальному розмірі 192,00 гривень; суму оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 гривень; суму понесених витрат, повязаних з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 600,00 гривень.

Outcome: approved