Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з нерухомого майна. Позивач обґрунтувала свою позовну заяву тим, що у Другому Малиновському ВДВС ОМУЮ перебувало виконавче провадження № 28731073 з виконання виконавчого листа № 2547/2009, виданого 05.05.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь КБ «Актив-банк» заборгованості у сумі 1205180,54 грн. В межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить боржнику [PERSON], [INFO]. 06.10.2017 року [PERSON] помер. Згідно заповіту від 23.05.2012 року [PERSON], як дочка [PERSON], є спадкоємницею квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Крім того, згідно вказаного заповіту позивачка та [PERSON], син [PERSON], є спадкоємцями всього майна [PERSON] в рівних частинах. У звязку з наявними обтяженнями, позивач не може прийняти належним чином спадщину, отримати свідоцтво про право на спадщину та змушена звернутися до суду. Сторона позивача надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без їхньої участі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, жодних клопотань, відзиву до суду не надавав. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на виконанні в Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 28731073 з виконання виконавчого листа № 2547/2009, виданого 05.05.2009 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь КБ «Актив-банк» заборгованості у сумі 1205180,54 грн. 23.12.2013 року ВП № 28731073 державним виконавцем Гуртовою К.В. було закінчено на підставі п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», про що винесено відповідну постанову. У звязку з спливом терміну зберігання матеріали виконавчого провадження не збереглися. В межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить боржнику [PERSON], [INFO]. 06 жовтня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 507397. За життя [PERSON] склав заповіт від 23.05.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно заповіту від 23.05.2012 року [PERSON], як дочка [PERSON], є спадкоємницею квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. Крім того, згідно вказаного заповіту позивачка та [PERSON], син [PERSON], є спадкоємцями всього майна [PERSON] в рівних частинах. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постановами державного виконавця в 2011-2012 рр. було застосовано обтяження у вигляді арешту . У звязку з наявними обтяженнями, позивач не може належним чином оформити права спадкоємця. Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Підставою для зняття арешту з нерухомого майна, накладеного судом, може бути тільки нове рішення суду про зняття арешту з нерухомого майна. Відповідно до ст.. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до абзацу 4 пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Судом встановлено, що накладений арешт, порушують права позивача, як спадкоємця до майна померлого, а тому підлягає скасуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved