Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою про визнання [PERSON], неповнолітніх [PERSON], [PERSON] втратившими право на користування житловим будинком № 6 по вул. Миру с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що їй на праві особистої власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Миру, 6 с. Григорівка Старокостянтинівського району, де вона зареєстрована та постійно проживає. В даному будинку зареєстровані також її чоловік [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], та внуки [PERSON], [PERSON] З липня 2013 року відповідачка [PERSON] з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] у вказаному будинку не проживає, проте відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання у ньому. В звязку з цим просить визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позивачка подала до суду заяву, якою уточнила позовні вимоги та просила визнати втратившою право на користування житловим будинком № 6 по вул. Миру с. Григорівка Старокостянтинівського району лише [PERSON], уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка, яка про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 30 листопада 2017 року суд постановив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO], є власницею будинку № 6 по вул. Миру с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] 03 липня 2007 року за р.№ 1973 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, наданим Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за № 15150428 від 06 липня 2007 року. Як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району від 15 серпня 2017 року № 1933, [PERSON] зареєстрована [INFO]. За змістом акта обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 25 липня 2017 року депутатом Григорівської сільської ради [PERSON], в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] зареєстрована в [INFO], однак за вказаною адресою не проживає більше чотирьох років. Частинами 1 та 4\~статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст.\~316,\~317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені\~ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ч. 1\~ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1\~статті 405 ЦК України встановлено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Оскільки між позивачкою та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користується заявленим будинком понад рік, суд вважає, що відповідачка [PERSON] втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вул. Миру, 6 с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved