Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №R53113260118В від 21 травня 2012 року у розмірі 23224 грн. 43 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 18388 грн. 66 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4835 грн. 77 коп., та за кредитним договором №R53113481757В від 08 листопада 2013 року у розмірі 39451 грн. 44 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 31 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2164 грн. 64 коп., заборгованості за комісійною винагородою у розмірі 6286 грн. 80 коп., а всього 62675 грн. 87 коп.; та стягнути судовий збір у розмірі 626,76 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 21 травня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R53113260118В відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000 грн. на строк до 21.05.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,0% річних. Крім того, 08 листопада 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53113481757В відповідно до умов якого Банк надав їй грошові кошти у розмірі 31\~000 грн. на строк до 08.11.2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних. 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 071114нв, відповідно до умов якого Первісний кредитор (ПАТ «ВТБ Банк») відступив Новому кредит (TOB «ФК «ЄАПБ») свої права вимоги до [PERSON], а новий кредитор набув права вимоги Первісного кредитора за кредитними договорами. [PERSON] має прострочену заборгованість, за кредитним договором №R53113260118В від 21 травня 2012 року у розмірі 23224 грн. 43 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 18388 грн. 66 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4835 грн. 77 коп., та за кредитним договором №R53113481757В від 08 листопада 2013 року у розмірі 39451 грн. 44 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 31 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2164 грн. 64 коп., заборгованості за комісійною винагородою у розмірі 6286 грн. 80 коп. Тому, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості за кредитними договорами. Представник позивача надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судове засідання [PERSON] не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.127), тому суд вважає за необхідне визнати неявку відповідача не поважною. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що неявка відповідачки, належним чином повідомленої про час та місце судового засідання без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки на підставі доказів, які маються в матеріалах справи. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право кожного на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановлений законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи враховується період з дня надходження до суду позовної заяви до завершення виконання рішення суду. Право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (рішення ЄСПП у справі «[PERSON] проти Італії»). Європейський суд дотримується думки, що неможливість особи домогтися виконання рішення протягом тривалого часу становить втручання у його право на мирне володіння своїм майном у сенсі пункту 1 статті 1 Протоколу №1 до Конвенції. (рішення ЄСПП у справі «Шмалько проти України»). Обов'язок забезпечувати ефективну реалізацію прав, захищених цим документом, має бути результатом позитивних обов'язків держави (зокрема, рішення ЄСПП у справі «X і Y проти Нідерландів»), ці позитивні зобов'язання повинні встановлювати певні засоби, потрібні для захисту права на власність (рішення ЄСПП у справі «Лопез Остра проти Іспанії»). Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються (для позивача це стаття 1 Першого Протоколу), має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення ЄСПП у справі «Кудла проти Польщі»). При вирішенні питання про поважність неявки [PERSON] в судове засідання, суд керується наступним. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки суду, а й осіб які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що 21 травня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено кредитний договір № R53113260118В, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 30000 грн. на строк до 21.05.2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27% річних (а.с.8-11). Крім того, 08 листопада 2013 року між [PERSON] та ПАТ «ВТБ Банк» був укладений кредитний договір № R53113481757В відповідно до умов якого Банк надав позивачці грошові кошти у розмірі 31000 грн. на строк до 08.11.2016 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних (а.с.27-29). 07 листопада 2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 071114нв (а.с.56-59), відповідно до умов якого Первісний кредитор - ПАТ «ВТБ Банк» відступив Новому кредитору - TOB «ФК «ЄАПБ» свої права вимоги до [PERSON], тобто TOB «ФК «ЄАПБ» набув права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами № R53113260118В від 21 травня 2012 року та № R53113481757В від 08 листопада 2013 року. Відповідно до Умов кредитних договорів, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту, однак [PERSON] в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобовязання. [PERSON] має не погашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», таким чином розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за кредитним договором №R53113260118В від 21 травня 2012 року становить у розмірі 23224 грн. 43 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 18388 грн. 66 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4835 грн. 77 коп., та за кредитним договором №R53113481757В від 08 листопада 2013 року заборгованість складає у розмірі 39451 грн. 44 коп., що складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 31 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2164 грн. 64 коп., заборгованості за комісійною винагородою у розмірі 6286 грн. 80 коп. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником всіх прав та зобовязань Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк». Таким чином необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором №R53113260118В від 21 травня 2012 року та кредитним договором №R53113481757В від 08 листопада 2013 року в розмірі 62 675 грн. 87 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 626,76 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved