Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (заочним) від 10 листопада 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено , ухвалено: Стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , заборгованість за договором позики від 08.07.2020 року в загальному розмірі 26527( двадцять шість тисяч п`ятсот двадцять сім гривень),00 копійок. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с. 47-49). 12.11.2020 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від представника позивача у справі [PERSON] - адвоката Васютина Я.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000грн., мотивуючи тим, що до закінчення розгляду справи по суті ним було подано клопотання про стягнення з відповідача судових витрат у даній справі та враховуючи, що у рішенні відсутнє питання щодо їх розподілу, вважає за необхідне питання стягнення судових витрат розглянути у додатковому рішенні. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Оскільки позиція сторони позивача щодо обставин справи викладена у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення, то суд з урахуванням наявних в справі і долучених стороною підтверджуючих документів щодо предмету даного розгляду вважав за можливе розгляд справи проводити без виклику сторін. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (заочним) від 10.11.2020р. позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості- задоволено. При ухваленні вказаного рішення, судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 цього Кодексу - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В силу ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду ухвалено 10.11.2020 в порядку спрощеного позовного провадження. Проте, при ухваленні рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. 12.11.2020 до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з доказами понесених витрат на правничу допомогу ( а.с.39-44). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Васютин Я.В. та [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги від 05.08.2020 року (а.с. 43). За даним договором відповідачу було надано професійну правову допомогу по цивільній справі № 344/10235/20). Як вбачається з матеріалів справи (копія Договору про надання правової допомоги від 05.08.2020 року ( 43), копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ІФ №001380 від 28.09.2018 року ( а.с. 42), копія ордеру серія ІФ № 097757 від 22.10.2020 року), в справі брав участь представник позивача - адвокат Васютин Я.В. До заяви на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу приєднано копію акту (прийому - передачі наданих послуг) від 10.11.2020 року № 1/21/20( а.с. 40). Загальна сума гонорару за надані послуги згідно вказаного акту складає 5000, 00грн. Оплата позивачем правової допомоги підтверджується оригіналом квитанції від 10.11.2020 року, №01/21/20 на суму 5000 (п`ять тисяч) грн.(а.с.54). Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а тому вимоги щодо відшкодування витрат за надання юридичної допомоги в розмірі з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України є обґрунтованими. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Суд, вважає, що додані до клопотання на підтвердження понесених стороною позивача витрат на правову допомогу, є належними доказами, а тому приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають до задоволення пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Васютина Я.В. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, та ухвалити додаткове рішення у справі № 344/10235/20 ( провадження № 2/344/2944/20). На підстави викладеного,

Outcome: approved