Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, але в грудні 2013 року уточнив свої позовні вимоги, якими просив суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON]. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 24 лютого 2007 року. Відповідач є сином рідного брата позивача. За його проханням [PERSON] було зареєстровано у вищевказаній квартирі. З 2004 року до кінця липня 2009 року відповідач проживав в спірній кватирі разом з матір`ю позивача. [INFO] року [PERSON] - мати позивача померла, після чого відповідач в серпні 2009 року виїхав з спірної квартири та до теперішнього часу в ній не проживає, особистих речей в даній квартирі немає. Оскільки відповідач зареєстрований в спірній квартирі, на нього нараховуються платежі за комунальні послуги, які сплачує позивач самостійно. Крім того, у зв`язку з тим, що [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі, [PERSON] позбавлений права володіння, користування та розпорядженням своєю власністю. Тому, з огляду на вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та задовольнити позов в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору дарування від 24 лютого 2007 року (а.с.6), що підтверджується витягом про реєстрацію права власності нерухомого майна від 28 квітня 2007 року (а.с.7). Як вбачається із матеріалів справи, в вищевказаній квартирі зареєстрований [PERSON] з 2004 року, що підтверджується довідкою від 01 серпня 2013 року, виданою Начальником Комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради (а.с.11). [PERSON], [INFO], фактично не мешкає в спірній квартирі з 2009 рік по теперішній час, місце знаходження не відоме, що підтверджується складеними Актами від 11 січня 2013 року, 03 травня 2013 року та 05 серпня 2013 року у складі проживаючих громадян: [PERSON] та [PERSON], підписи яких було завірено начальником ПУ - 3 КП «Жилсервіс-1» (а.с.8,9,10). На даний час в вищевказаній квартирі особистих речей відповідача немає, комунальні послуги він не сплачує, у зв'язку з чим, позивач змушений сплачувати комунальні послуги, фактично з 2009 року, оскільки [PERSON] в квартирі позивача не проживає. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає з 2009 року у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, а тому можливо усунути [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved