Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом, в якому просила зобовязати Старокостянтинівський РС УДМС в Хмельницькій області та відділ з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради зняти з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 1999 року р.№ 2184 належить квартира [ADDRESS]. Після укладення договору купівлі-продажу та реєстрації права власності попередні власники квартири [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виїхали з даного приміщення. Однак в серпні 2017 року вона дізналася, що в даній квартирі залишається зареєстрованим [PERSON] Вказує, що після вселення її сімї в квартиру відповідач у ній жодного дня не проживав, місце його знаходження їй невідоме. Реєстрація у належній їй квартирі відповідача перешкоджає належним чином користуватися та розпоряджатися нею, зокрема, оформити субсидію. В подальшому [PERSON] подала заяву, якою уточнила позовні вимоги та просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 105 по вул. Чайковського, 2 м. Старокостянтинів Хмельницької області. В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Представники третіх осіб - відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області та Старокостянтинівського РС УДМС в Хмельницькій області в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Протокольною ухвалою від 17 січня 2018 року суд постановив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивачки, покази свідка та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 грудня 1999 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори [PERSON] за р.№ 2184, набула у власність квартиру [ADDRESS]. В належній позивачці [PERSON] квартирі [ADDRESS] окрім неї зареєстровані також: [PERSON] чоловік, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка, [PERSON] сусід. На даний час за вказаною адресою проживають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зі слів [PERSON] її дочка [PERSON] проживає в м. Хмельницькому. Сусід [PERSON] з 1999 року за даною адресою не проживає. Вказані обставини підтверджуються: довідками, виданими Старокостянтинівською ЖЕК за № 009490 від 07 вересня 2015 року, № 008956 від 10 березня 2016 року, довідками про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданими відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради за № 1900 від 09 березня 2017 року, № 9735 від 08 серпня 2017 року, № 11084 від 11 вересня 2017 року, актом обстеження житлово-побутових умов від 08 листопада 2017 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила вказані обставини, а саме, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає в належній позивачці квартирі. Частинами 1 та 4\~статті 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст.\~316,\~317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. Оскільки між позивачкою та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується заявленою квартирою тривалий час, суд вважає, що відповідач [PERSON] втратив право на користування квартирою № 105 по вул. Чайковського, 2 м. Старокостянтинів Хмельницької області. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 141 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved