Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

В серпні 2017 року до Баранівського районного суду звернувся [PERSON] (надалі також позивач) з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач) про поділ спадкового майна. Позов обґрунтовувався тим, що [INFO] в с. Кашперівка Баранівського району Житомирської області помер [PERSON]- батько позивача та чоловік відповідача. 18.09.2012 року [PERSON] залишив заповіт, яким заповів позивачу належний йому Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку розміром 1.9798 га. кадастровий номер:[NUMBER]. На день смерті спадкодавця з ним постійно проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та сестра позивача [PERSON], яка права на обов'язкову частку у спадщині не має. На час смерті спадкодавця [PERSON] була пенсіонеркою, яка згідно ч. 1 ст. 1240 ЦК України, незалежно від змісту заповіту має право на половону частки , яка належала б кожному з нас у разі спадкування за законом, тобто на ? частину спадкової земельної ділянки. [PERSON] згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач вважав, що прийняв спадщину, адже в нього знаходився Державний акт на право власності на земельну ділянку, однак як виявилося, він пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідач своєю заявою в нотаріальну контору дала згоду на подання позивачем заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька. Таким чином позивач має право на ? частини спадкової земельної ділянки, а відповідач на ?. В даний час позивачу та відповідачу необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину, але остання не бажає його отримувати. За життя батька позивач користувався спадковою земельною ділянкою, що продовжує робити й на даний час. Ні позивач, ні відповідач не бажають отримувати у власність відповідні частки земельних ділянок. Позивач в свою чергу, бажає сплати грошову компенсацію відповідача за його частку у спадщині та отримати всю земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився, його представник через канцелярію суду подав заяву про те, що він підтримує заявлені позовні вимоги, позов просив задовольнити, а справу слухати без його участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надійшла заява про визнання відповідачем заявлених позивачем вимог, справу просила слухати без її участі зазначивши, що отримала від відповідача компенсацію за її частку у спадковому майні в розмірі 5000 грн. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 23). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач є сином [PERSON] (а.с. 6). 18.09.2012 року [PERSON] склав заповіт на користь позивача, згідно якого заповів останньому Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с. 7,9). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Баранівської міської ради із [PERSON] на день смерті постійно проживали та були зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Таким чином, [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщині однак не бажає отримувати ту частину яка їй належить по праву. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України (ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. При цьому, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч. 2 статті 1278 ЦК України кожен зі спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. При цьому, суд вважає, що обставини, які вимагали стягнення з позивача на користь відповідача грошової компенсації в розмірі 5000 грн. перестали існувати, адже відповідач підтвердила факт отримання вказаних коштів від позивача в добровільному порядку (а.с. 22). Враховуючи вище викладене, а також те, що розподіл земельної ділянки в натурі у співвідношенні до часток позивача та відповідача є неможливим у зв'язку з тим, що жоден із спадкоємців не бажає отримувати частину, зважаючи на те, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, а відповідач проти того не заперечує, більше того, визнає позов та підтверджує факт отримання коштів від позивача у якості компенсації його частки у спадковому майні, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial