Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 260 400 грн, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15.05.2013 року між нею та [PERSON] був укладений попередній договір, в якому [PERSON] зобов`язалася продати [PERSON] домоволодіння з надвірними будівлями, належне [PERSON] на праві особистої власності, а також приватизовану земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.2.2 розділу 1 вказаного договору від 15.05.2013 року сторонами була встановлена договірна вартість проданого об`єкту (будинку та земельної ділянки) в розмірі 10 000 дол. США, в гривневому еквіваленті - 81 500 грн. Згідно п.1.3.1 розділу 1 договору [PERSON] зобов`язалася сплатити договірну вартість проданого об`єкту нерухомості авансовими платежами, починаючи з 2014 року по 30 травня 2017 року у розмірах: в 2014 році - гривневу суму, еквівалентну 4000 дол. США на момент її сплати, в 2015 році - гривневу суму, еквівалентну 5000 дол. США, в 2016 році - гривневу суму, еквівалентну 1000 дол. США, а всього - 10 000 дол. США. Як передбачено договором [PERSON] зобов`язалася протягом 30 днів після останнього платежу укласти з позивачкою у встановленому нотаріальному порядку основний договір - купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна у встановленому договором об`ємі. Позивач разом із двома неповнолітніми дітьми вселилася до вказаного житлового будинку, де проживає на даний час та на виконання п.1.3.1 розділу 1 договору, позивачка сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі: 01.10.2014 року - 4000 дол. США, 01.10.2015 року - 5000 дол. США, 20.07.2016 року - 1000 дол. США, проте протягом 30 днів після останнього платежу в порушення домовленостей за договором, [PERSON] до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу не прибула, оскільки погано себе почувала та [INFO] [PERSON] померла. Після [PERSON] спадщину за заповітом прийняла її онука [PERSON] , однак оскільки факт оплати позивачкою грошових коштів вона не визнає та вимагає сплатити їй 10 000 дол. США в рахунок продажу будинку, і погасити в добровільному порядку борг [PERSON] у розмірі 240 000 грн. відповідачка відмовляється, позивачка просить позов задовольнити та стягнути на її користь 260 400 грн. Ухвалою суду від 18.04.2018 року по справі були призначені комплексна судово-почеркознавча та технічно-криміналістична експертизи. Згідно висновку експерта судової почеркознавчої експертизи №18-1717 (а.с.54 т.2), складеного 27.12.2018 року, підписи у попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.24-27 т.1), попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.122-125 т.1), акті прийому-передачі майна від 15.05.2013 року (а.с.118 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 20.07.2016 року (а.с.120 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.10.2015 року (а.с.121 т.1) виконані не [PERSON] , а іншою особою. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник [PERSON] вважає, що суд при прийнятті рішення не може прийняти до уваги висновки експертизи, оскільки суд призначив комплексну експертизу, а експерт провів інший вид експертизи, та велика різниця у часі між зразками почерку, наданими для проведення експертизи та підписами в документах, які досліджувались. Крім того, суд попереджав про кримінальну відповідальність експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, однак експертизу проводило Херсонське відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, експерти якого не відомо чи попереджені про кримінальну відповідальність. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, однак пояснила, що домовленість щодо продажу в майбутньому будинку була, та чоловік позивачки передавав її чоловікові одну тисячу доларів США в рахунок оплати за будинок. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та 18.02.2019 року надав відзив на позов, в якому зазначає, що з огляду на наданий експертом висновок позивачем не надано жодного допустимого та належного доказу на підтвердження укладання письмового договору, передачі грошових коштів відповідно до предмету спору та заявлених позовних вимог. Крім того, укладений в простій письмовій формі договір щодо нерухомого майна є нікчемним, тому не створює ніяких наслідків, тому позовні вимоги не можуть ґрунтуватися на обов`язку виконання умов нікчемного попереднього правочину. Крім того, просив стягнути з позивачки витрати на проведення експертизи у сумі 8236,80 грн. та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2017 року шляхом арешту домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] пояснила, що в 2012 році [PERSON] та [PERSON] в усній формі домовились про продаж будинку за 20 тисяч доларів США, спочатку віддали одну тисячу доларів США. [PERSON] виплачувала на протязі трьох років грошові кошти за будинок. В 2014 році взяла в борг 4 тисячі доларів США, в 2015 році - 5 тисяч доларів США і пізніше одну тисячу доларів США у неї. [PERSON] отримувала грошові кошти в будинку на [ADDRESS] і віддавала їх [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що дала [PERSON] в борг 4 тисячі доларів США під розписку для придбання будинку у [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона надавала в борг [PERSON] у 2015 році грошові кошти у розмірі 5 000 грн, що підтверджується розпискою. Вислухавши позивачку, її представника, відповідачку, її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] була досягнута усна домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - житлового домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями сторін та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Крім того, відповідно до довідки виконавчого комітету Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.08.2017 року №2167 [PERSON] разом із дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 2012 року по теперішній час проживають за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (а.с.10 т.1). Отже, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли цивільні відносини, які регулюються положеннями глави 49 та 54 ЦК України, а не глави 71 ЦК України, як визначив позивач. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно із частинами першої, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 30.07.2002 року (а.с.13 т.1) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER] від27.11.2002 року (а.с. 176 т.1) житлове домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності. Відповідно до Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] , виданого 29.12.2012 року, земельна ділянка площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить [PERSON] (а.с.23 т.1). Між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - житлового домоволодіння [ADDRESS] . Однак попередній договір купівлі - продажу між [PERSON]. та [PERSON] відповідно до норм чинного законодавства укладений не був. В обґрунтування позову позивачка посилається на попередній договір від 15.05.2013 року (а.с.24-27 т.1, 122-125 т.1 ), акт прийому - передачі майна від 15.05.2013 року (а.с.118 т.1) і акти прийому - передачі грошових коштів від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), від 20.07.2016 року (а.с.120 т.1) та від 01.10.2015 року (а.с.121 т.1). Але оскільки попередній договір, мав би укладатися з метою забезпечення укладання у майбутньому договору купівлі-продажу будинку, то за правилами статті 635 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Нотаріально попередній договір від 15.05.2013 року відповідно до вимог законодавства не завірявся. У разі недотримання сторонами вимог законодавства про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України. Крім того, відповідно до висновку експерта судової почеркознавчої експертизи №18-1717 (а.с.54 т.2), складеного 27.12.2018 року, підписи у попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.24-27 т.1), попередньому договорі від 15.05.2013 року (а.с.122-125 т.1), акті прийому-передачі майна від 15.05.2013 року (а.с.118 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.08.2014 року (а.с.119 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 20.07.2016 року (а.с.120 т.1), акті прийому-передачі грошових коштів від 01.10.2015 року (а.с.121 т.1) виконані не [PERSON] , а іншою особою. За таких обставин, суд вважає, що попередній договір та акти прийому-передачі надані суду позивачкою не є належними та допустимими доказами в даній справі та не можуть бути судом прийняті до уваги, а отже і підстав для стягнення сум, які зазначені в актах не має. Також суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в частині оплати [PERSON] грошових коштів [PERSON] , які отримані позивачкою у них в борг, оскільки дані обставини не можуть бути підтверджені свідченнями свідків та не є належними доказами. Крім того, суд не приймає до уваги доводи представника позивачки щодо неправильності експертизи, оскільки клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи позивачкою не заявлялося і доводи на які посилається представник не є обґрунтованими. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Однак, враховуючи, що [PERSON] визнала, що її чоловік отримав від чоловіка [PERSON] одну тисячу доларів США в рахунок оплати за будинок належний [PERSON] , суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] в частині стягнення суми еквівалентній одній тисячі доларів США підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.04.2017 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.39 т.1). Відповідно до заповіту, посвідченого 12.08.2005 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І., [PERSON] заповіла усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона матиме право, [PERSON] (а.с.151-165 т.1). Згідно копії паспорту [PERSON] а.с. 157 т. 1 вона з 17.11.2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . 14.12.2017 року [PERSON] звернулася з заявою, якою спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] прийняла. (а.с 152 т.1) 17.08.2017 року до Ізмаїльської державної нотаріальної контори, державному нотаріусу Черненко С.Н., та приватному нотаріусу Апреленко Р.І. (а.с.42, 45 т.1) була надіслана претензія (вимога) до спадкоємця [PERSON] - її онуки [PERSON] , на суму в розмірі 260 400 грн. Договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] між сторонами укладено не було, оскільки [PERSON] померла. Оскільки договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] , який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана чоловіком позивачки чоловіку відповідачки грошова сума в розмірі одна тисяча доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції становить 26 210 грн., є авансом, який підлягає поверненню позивачу. За таких обставин, суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 26 210 грн. Положеннями ч. ч. 1, 7 ст.158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає, що у відповідності до вказаних положень законодавства вжиті заходи забезпечення позову на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.09.2017 року підлягають скасуванню, а саме слід скасувати арешт з нерухомого майна - домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,2500 га, за адресою: [ADDRESS] , що належали на праві власності померлій [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна іншій частину судових витрат. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, а також те, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та з позивачки на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на за проведення експертизи також пропорційно до розміру позовних вимог, виходячи з положень ч. 1, п.3 ч.2, ч.10 ст. 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідачки необхідно стягнути витрати на проведення експертизи в сумі 7163,56 грн.

Outcome: partial