Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 11.11.2015р.н., в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх доходів відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Відповідач позовні вимоги визнав частково. Просив стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/10 частини від всіх видів його заробітку, оскільки не має матеріальної можливості сплачувати в розмірі 1/6 частини, так як добровільно приймає участь у додаткових витратах на дитину та потребує значних витрат на організацію свого лікування. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач та його представник зазначили, що повністю визнають вимоги в частині стягнення аліментів на дитину, а в частині стягнення аліментів на утримання позивачки - частково. Просили визначити розмір аліментів на утримання позивачки на рівні 1/10 частини з усіх видів доходів відповідача. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.2010. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 11.11.2015р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 4/. На теперішній час сторони проживають окремо, фактично не ведуть спільного господарства. Шлюб між сторонами розірваний рішенням суду від 12.01.2017р.. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тобто до 11.11.2018. Розмір доходів позивачки складає близько 850грн на місяць, що є державною соціальною допомогою, яка виплачується при народженні дитини. На теперішній час позивачка проживає у своїх батьків у трикімнатній квартирі. Відповідач є інвалідом ІІ групи, має стабільний дохід в середньому розмірі 9\~000 грн. на місяць та не має зобовязань з утримання інших осіб. Зазначені обставини сторони визнають, а тому в контексті положень ч. 1 ст. 61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Оскільки відповідач проживає окремо і в добровільному порядку не надає позивачці достатньої матеріальної допомоги задля належного забезпечення її потреб та потреб їх дитини вона звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник з сімейних правовідносин із забезпечення утримання дружини та дитини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Розглядаючи вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного. Ч. 9 ст. 7 СК передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 8 цієї ж статті СК визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст. 180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог щодо визначення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Враховуючи обставини справи суд вважає, що 1/4 частка доходів відповідача є належним та достатнім розміром аліментів, які необхідні на утримання двох неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки суд зауважує наступне. Відповідно до ст.75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 2 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною першою статті 76 СК передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Таким чином, суд вважає, що позивачка має право на утримання від відповідача до досягнення їх сином трирічного віку, тобто до 11.11.2018. Проте, обовязковою умовою надання позивачці утримання від відповідача є можливість відповідача надавати таку допомогу. Враховуючи, що відповідач має стабільний середньомісячний дохід в розмірі 9000 грн., суд вважає, що він має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці. Проте, позивачкою не вмотивовано належним чином необхідність визначення аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від доходів відповідача. З урахуванням обставин справи, задля забезпечення реалізації права позивачки на утримання, суд вважає за належне та достатнє визначити розмір аліментів на її утримання на рівні 1/10 частки доходів відповідача, що складатиме близько 900грн на місяць і з урахуванням доходів позивачки належним чином забезпечуватиме їй прожитковий мінімуму, встановлений законом. Частиною 1 статті 191 СК передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди ІІ групи. Таким чином, відповідач звільнений від сплати судового збору, оскільки являється інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial