Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

В провадженні суду знаходиться вищевказаний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.11.2016 року між АТ «СГ«Ю.БІ.АЙ» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АК/1001808 у відповідності до умов якого цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля Mercedes-Benz д/н [NUMBER] була застрахована АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). 04 квітня 2017 року на Загальних зборах акціонерів АТ «СГ`Ю.БІ.АЙ» було прийнято рішення про перейменування Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» у Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП». 23.02.2017 року у м. Сєверодонецьк по вул. Федоренка 10а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes-Benz д/н [NUMBER] та автомобіля Mitsubishi Outlander д/н [NUMBER] . Постановою Іванівського районного суду Одеської області по справі №499/181/17-ц від 21.03.2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП. Після встановлення усіх обставин події, потерпіла особа з метою відшкодування понесених збитків, пов`язаних із пошкодженням автомобіля Mitsubishi Outlander д/н [NUMBER] , на підставі Полісу та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулася до АТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем, на виконання вимог Закону та зобов`язань за Полісом, було виплачено потерпілій стороні страхове відшкодування у розмірі 11048,32 грн. Після виконання договірного зобов`язання за полісом № АК/1001808 АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі ст.38Закону\~№1961-ІV набуло право регресної вимоги до [PERSON] . У добровільному порядку відшкодувати понесені матеріальні збитки позивачу відповідач відмовляється, у зв`язку з чим позивач просить стягнути у порядку регресу з [PERSON] на користь АТ «СГ «Ю.Бі.АЙ-КООП» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 11048,32 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що на позові наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Іванівського районного суду Одеської області, заяв та клопотань відповідач до суду не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На виконання положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України 10.10.2019 року було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 2 ст.124Конституції\~України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.6Європейської\~конвенції з\~прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. За правилами статей 2,12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.11.2016 року між АТ «СГ«Ю.БІ.АЙ» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АК/1001808 у відповідності до умов якого цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля Mercedes-Benz д/н [NUMBER] була застрахована АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), що підтверджується витягом з бази МТСБУ. 23.02.2017 року у м. Сєверодонецьк по вул. Федоренка 10а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes-Benz д/н [NUMBER] та автомобіля Mitsubishi Outlander д/н [NUMBER] . Постановою Іванівського районного суду Одеської області по справі №499/181/17-ц від 21.03.2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП, що підтверджується копією постанови. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На час розгляду справи в суді, дана постанова суду є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія [PERSON] в настанні дорожньо-транспортної пригоди 23.02.2017 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є особою, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом, постановою суду встановлено його вину у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу, яким керував [PERSON] був застрахований в АТ «Ю.БІ.АЙ-КООП». Договір страхування посвідчено полісом №АК/1001808. Страховий платіж за страховим полісом становить 1000,00 грн., що підтверджується витягом з бази МТСБУ. З метою відшкодування понесених збитків, пов`язаних із пошкодженням автомобіля Mitsubishi Outlander д/н [NUMBER] потерпіла сторона [PERSON] , на підставі Полісу та вимог Закону звернулась до АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви. 28.03.2017 року страховиком АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» , на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зобов`язань за Полісом було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 11048,32 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1423 від 28.03.2017 року, що підтверджується копією платіжного доручення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. При настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (п. 3 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону). Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. ст. 3, 22.1, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Статтею 33 Закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставо для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відтак, у разі настання ДТП, за участі забезпеченого ТЗ, страхувальник або водій такого ТЗ зобов`язаний діяти у відповідності до положень ст. 33 Закону, в тому числі повідомити страховика, з яким укладено договір ОСЦПВВНТЗ, протягом трьох робочих днів і надати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Зазначений висновок узгоджується з правою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 14 лютого 2014 року по справі №6-1ЦС14, згідно з якою збережено, як обов`язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування, подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Всупереч зазначеним нормам законодавства, відповідачем по справі не було виконано обов`язку своєчасного повідомлення про настання страхового випадку та не надано АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обов`язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (ст. 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38). Зокрема, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. За змістом ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених ст. 33 цього закону. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.76, ст.80 ЦПК України). З урахуванням зазначеного, суд вважає, що [PERSON] порушив вимоги ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved