Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на 51/100 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що його матері належало 53/100 частини вищевказаного нерухомого майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.1968 року та рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 25.05.1972 року. Інша частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі Договору дарування від 29.07.1997 року, який укладений між нею та [PERSON] [INFO] його мати [PERSON] померла. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її син - [PERSON], який у передбачений законодавством України шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Аршава І.О. з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. 29 березня 2014 року приватний нотаріус Аршава І.О. направили на його адресу постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння [ADDRESS]. Підставою для відмови у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом було те, що зробивши запит відносно [PERSON] на яку зареєстрована частка домоволодіння за [ADDRESS], приватний нотаріус отримала відповідь від КП ДМБТІ від 30.12.2013 року за № 15432, де вказано, що на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради депутатів трудящих № 492 від 08.04.1977 року за [PERSON] визнано 51/100 частки домоволодіння, але для перереєстрації права власності вона не зверталась. Виявивши, що у зв'язку з наявністю розбіжностей в розмірі частки між правовстановлюючими документами, де частка домоволодіння, яка належала померлій, складає 53/100, та відповідним рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради депутатів трудящих № 492 від 08.04.1977 року, де вказано, що за [PERSON] визнано 51/100 частки домоволодіння, але для перереєстрації права власності вона не зверталась, приватний нотаріус не мала можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом та прийняла постанову про відмову, а також роз'яснила позивачу про те, що він має право звернутись до суду для визнання за ним право власності на спадкове майно. Всі ці обставини вимусили його звернутись з вказаною позовною заявою до суду. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше його представник [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги позивача та просив розглянути справу без його участі. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Аршава І.О. в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER], виданим 16.04.2013 року відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 2720 (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яке зі слів позивача складається з частини домоволодіння [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач [PERSON] є рідним сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим 01.10.1960 року Бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 2067 (а.с.6). Після смерті [PERSON], померлої [INFO], її син [PERSON], у встановленому законом порядку та строки, звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Аршава І.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері. На підставі його заяви, приватним нотаріусом була заведена спадкова справа 16/2013, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Проте, 29 березня 2014 року Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Аршава І.О. винесла постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], оскільки у правовстановлюючих документах на спадкове майно маються розбіжності в розмірі майна, яке належить спадкодавцю. При цьому, судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON], яка померла [INFO], належало 53/100 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.03.1968 року, виданого 3-ою ДДНК за реєстром № 2-1176 та рішення народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 25.05.1972 року, які зареєстровані в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та записані в реєстрову книгу № 171 за реєстровим № 51, що підтверджується листом Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 30.12.2013 року за № 15432 (а.с.8). Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної Ради депутатів трудящих № 492 від 08.04.1977 року був затверджений акт ідеальних часток та визнано за [PERSON] 51/100 частин спірного домоволодіння, а за [PERSON] визнано 49/100 частин вказаного домоволодіння. Але в Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради для перереєстрації права власності [PERSON] не зверталась. Таким чином, суд прийшов до висновку, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з 51/100 частини домоволодіння [ADDRESS]. При цьому, співвласником спадкодавця є [PERSON], якій належить 49/100 частин домоволодіння [ADDRESS], на підставі Договору дарування від 29.07.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 4876 (а.с.20), згідно якого (договору) [PERSON] подарувала свою частку домоволодіння на користь [PERSON] За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаного та того, що позивач у встановлений законом строк та порядок звернувся до нотаріуса, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на 51/100 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved