Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], в якому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 23 травня 2008 року в розмірі 10609,02 гривень, судові витрати у справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 23 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір б/н, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому у встановленні договором терміни, у зв'язку з цим станом на 31 грудня 2014 року сума заборгованості Відповідача складає 19438,71 гривень, з яких: 6674,60 грн. - заборгованість за кредитом, 10646,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2117,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 431,38 грн. - штраф (процентна складова). На підставі рішення суду від 28 березня 2012 року на користь позивача з відповідачки повинно бути стягнуто за вказаним кредитом заборгованість в розмірі 9627,64 грн., а тому сума заборгованості становить 10609,02 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, оскільки судом рекомендовано направлялись судові повістки на зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлено факт, що 23 травня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н. Згідно умов договору, ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, а [PERSON] в свою чергу, зобов'язалась щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки. Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем були виконані його зобов'язання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти, однак [PERSON] в односторонньому порядку порушив вимоги як договору так і законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, з яким суд погоджується, оскільки він повністю узгоджується з іншими матеріалами цивільної справи, станом на 31 грудня 2014 року сума заборгованості Відповідача складає 19438,71 гривень, з яких: 6674,60 грн. - заборгованість за кредитом, 10646,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2117,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом. Однак, рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 28 березня 2012 року з відповідача стягнуто заборгованість в розмірі 9811,07 грн. Дане рішення оскаржено не було та набрало чинності 07 квітня 2012 року. Тому, з урахуванням суми, яка була стягнута на підставі рішення суду від 28 березня 2012 року, сума боргу за кредитом та процентам за його користування становить 9627,64 грн., а також з урахуванням 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 431,38 грн. - штраф (процентна складова), сума заборгованості становить 19609,02 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved