Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

В позові йдеться про те, що позивач з серпня 2004 року і на даний час відкрито і безперервно володіє «дворогосподарством» № 14 «А» по вул. Зелена в смт. Великий Березний Великоберезнянського району (вищевказаного будинку). Правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно не були виготовлені, забудовники цього майна невідомі. Отже, жодних законних власників у нього немає. Посилаючись на зазначене та положення ст.ст. 316,328,344, а також п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), позивач просить визнати за ним право власності на зазначений будинок за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності(ч.2 ст.158 ЦПК України). Також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 18). Представник відповідача та третя особа в судове засідання також не зявилися, однак представник Великоберезнянської селищної ради [PERSON] та державний нотаріус [PERSON] подали заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечили (а.с. 19,21). Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України, виходячи з наступного. По справі встановлено, що позивач з 2004 року відкрито та безперервно володіє будинком № 14 «А» по вул. Зелена в смт. Великий Березний, однак документи на зазначений будинок не були виготовлені. Зазначені обставини, крім доводів позивача, також стверджуються наступними доказами: виготовленою КП «ВРБТІ» інвентаризаційною справою № 5418 від 21.08.2014 [PERSON] зазначений власником зазначеного вище житлового будинку (а.с.5-10); паспортом громадянина України серії ВР № 252153 вбачається, що позивач народилась 06.07.1986 р. та зареєстрований в [INFO]. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач проти позову не заперечив. Згідно ст.ст. 16,328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -\~володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -\~володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -\~володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність); особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила ст.344 цього Кодексу про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (до 01.01.2004 п.1 зазначених Положень ЦК). Отже, з урахуванням наведеного, суд визнає, що в даному випадку у позивача виникла набувальна давність на зазначене нерухоме майно,на яке слід визнати право власності за [PERSON]

Outcome: approved