Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

В серпні 2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про усунення від права на спадкування, мотивуючи свою вимогу тим, що [INFO] року помер її син - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина: ? частини квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає, що у передбачений законодавством строк, вона та відповідач звернулися до нотаріусів із заявами про прийняття спадщини за їхнім померлим сином. Позивач вважає, що відповідача необхідно усунути від права на спадкування, оскільки він ухилявся від здійснення догляду за померлим спадкодавцем. Позивач зазначає, що її син був інвалідом ІІ групи з дитинства, протягом життя дуже хворів, перебував в безпорадному стані, а тому потребував стороннього догляду, який забезпечувала позивач. В судове засідання позивач не з'явилась, до суду подала заяву про можливість розгляду справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а. с. 129), про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року (а. с. 10). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками останнього є [PERSON] та [PERSON]. (а. с. 9). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.04.1973 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а. с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з ? частини квартири квартири [ADDRESS], яка належала йому відповідно до Свідоцтва про право власності на житло (а. с. 12). Разом з тим, вкладу в ПАТ «Ощадбанк» у розмірі 3442 грн. Судом встановлено, що в квітні 1984 року померлому було поставлено діагноз - інсулінозалежний цукровий діабет І типу, 05.04.1988 року встановлено інвалідність ІІ групи, з 01.12.2002 року встановлено інвалідність ІІ групи довічно. Згідно письмових пояснень позивача та досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що померлий тяжко хворів та перебував у безпорадному стані, що підтверджується матеріалами цивільної справи, а саме виписками з амбулаторних карт, показами аналізів, результатами досліджень. (а. с. 67 -123). Судом встановлено, що позивач доглядала за померлим та надавала відповідну допомогу померлому. Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Таким чином, спадкоємцями за померлим [PERSON] є його батьки, а саме: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що вимога позивача про усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті його сина в зв'язку з ухиленням його від надання допомоги спадкодавцеві, підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що спадкодавець перебував в безпорадному стані, за ним здійснювався догляд лише позивачем, а відповідач взагалі не відвідував свого сина, не надавав йому необхідної допомоги. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, місце та час судового засідання, своїм правом на явку не скористався, доказів зворотнього суду не надав. Судові витрати між сторонами розподілити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved