Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

В позові зазначено, що [PERSON] придбав у власність автомобіль [NUMBER] та зареєстрував його у Василівському ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області. У червні 2018 року позивач вирішив продати належний йому на праві власності автомобіль та під час оформлення договору купівлі-продажу автомобіля в сервісному центрі йому було повідомлено, що на його автомобіль накладено заборону на відчуження постановою Комунарського ВДВС від 17.09.2013, наказ №7/5009/6579/11 від 03.01.2012, господарський суд, стягувач ВАТ «Запоріжжяобленерго». 07.07.2018 [PERSON] звертався до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із відповідною заявою, однак відповіді на день подання позову не отримав. 17.08.2018 представником позивача було подано скаргу на бездіяльність державного виконавця щодо залишення заяви без розгляду до ГТУЮ у Запорізькій області та отримано відповідь від 18.09.2018, згідно якої, в ході проведення перевірки встановлено, що на виконанні в Комунарському відділі ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №39540958 з примусового виконання наказу №7/5009/6579/11, виданого 03.01.2012 Господарським судом Запорізької області про стягнення із СПДФО [PERSON] на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» суми боргу в розмірі 339,03 грн. В межах виконавчого провадження №39540958 державним виконавцем 17.09.2013 винесено постанову про арешт майна боржника. 09.12.2013 вказане виконавче провадження завершено з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на той час). Надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням №39540958, немає можливості, оскільки відповідно до пункту 8.19. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання. Пунктом 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби встановлено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Зважаючи на викладене, вказане виконавче провадження знищено, через сплив строків його зберігання. Позивач зазначає, що фактично арешт на майно накладено помилково і безпідставно, у досудовому порядку зняти арешт неможливо, виконавче провадження завершене, а тому просить суд зняти арешт з належного йому на праві приватної власності транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу САА 168868 від 07.11.2009 року), накладений згідно з постановою державного виконавця Комунарського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про арешт майна боржника від 17.09.2013, в межах виконавчого провадження №39540958 з примусового виконання наказу №7/5009/6579/11, виданого 03.01.2012 року Господарським судом Запорізької області, про стягнення з СПДФО [PERSON] на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» суми боргу в розмірі 339,03 грн. В судове засідання позивач та його представник не зявились, але надали суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про відсутність заперечень на позов. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль [NUMBER] (а.с.9). Згідно повідомлення територіального сервісного центру №2347 Регіонального сервісного центру в Запорізькій області №310 від 19 липня 2018 року за [PERSON] зареєстровано транспортний засіб - автомобіль [NUMBER], на який Комунарським ВДВС накладено заборону на відчуження, постанова від 17 вересня 2013 року, наказ №7/5009/6579/11 від 03 січня 2012 року Господарський суд, стягувач ВАТ «Запоріжжяобленерго» (а.с.10). Відповідно до повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №Ш-1162/03.18/09-37 від 18 вересня 2018 року, на виконанні в Комунарському відділі ДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №39540958 з примусового виконання наказу №7/5009/6579/11, виданого 03.01.2012 Господарським судом Запорізької області, про стягнення з СПДФО [PERSON] на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» суми боргу в розмірі 339,03 грн. В межах виконавчого провадження №39540958 державним виконавцем 17.09.2013 винесено постанову про арешт майна боржника. 09.12.2013 вказане виконавче провадження завершено з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той час). Надати більш детальну інформацію за виконавчим провадженням №39540958, немає можливості, оскільки відповідно до пункту 8.19. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання. Пунктом 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби встановлено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Зважаючи на викладене, вказане виконавче провадження знищено, через сплив строків його зберігання. (а.с.13). Приймаючи до уваги, що арешт на належне позивачу майно у вигляді транспортного засобу накладався в межах виконавчого провадження про стягнення з боргу зі сторонньої особи, виконавче провадження на теперішній час завершене і знищене, арешт на автомобіль позивача не знятий, а відповідач не бажає вносити відомості про зняття арешту з автомобіля до комп'ютерної бази НАІС ГСЦ МВС України, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на належне йому на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з вищевказаного рухомого майна.

Outcome: approved