Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді цивільний позов, в редакції заяви про уточнення позовних вимог від 15.11.2016 року, [PERSON] до [PERSON], Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про усунення [PERSON] в користуванні земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства в с. Шляхтинці по вул. Набережній 44 Тернопільського району Тернопільської області, зі сторони [PERSON], про зобовязання Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області відновити «стару» межу вказаної земельної ділянки зі східної сторони шляхом переміщення металевих стовпчиків та приведення їх у відповідність до «старої» межі, а саме змістити на 2 метри в сторону земельної ділянки [PERSON], та приведення земельної ділянки [PERSON] за адресою с. Шляхтинці вул. Набережна 44 Тернопільського району Тернопільської області до попередніх розмірів від садиби шириною 3, 5 м, від пасовища шириною 7 метрів, довжиною 60 метрів/ В обґрунтування позову позивач зазначає, що позивач та відповідач [PERSON] здійснюють користування суміжними земельними ділянками, й на думку позивача зі сторони [PERSON] самовільним зміщенням межових знаків в сторону розширення меж земельної ділянки, котрою користується [PERSON], порушуються права [PERSON], оскільки земельна ділянка, котра перебуває в його фактичному користуванні, набула зменшеної площі. Окрім цього позивач звинувачує Байковецьку сільську раду Тернопільського району Тернопільської області в пасивному спостереженні порушення прав позивача і в небажанні відновити «стару» межу вказаної земельної ділянки зі східної сторони шляхом переміщення металевих стовпчиків та приведення їх у відповідність до «старої» межі. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять вимогу задовольнити з зазначених в позові підстав. Представник Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання забезпечила явку представника, котрий заперечив позов за безпідставністю. Із матеріалів справи та суті позовних вимог слідує, що фактично спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у фактичному конкретних осіб, тобто відсутній публічно правовий спір, а між сторонами існує спір про право, що підлягає розгляду в порядку ЦПК України. Обставини справи. Із змісту довідки, виданої на імя позивача виконкомом Байковецкою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 31.05.2016 року за №186 вбачається, що згідно по господарської книги № 1, номера обєкта по господарському обліку №0034 за [PERSON] рахується земельна ділянка площею 0, 10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, й 0, 12 га для ведення особистого селянського господарства. Дослідженою в судовому засіданні копією витягу з погосподарської книги стверджується, що за [PERSON] адреса с. Шляхтинці Тернопільського району Тернопільської області рахується користування земельною ділянкою площею 0, 12 га для особистого селянського господарства. З наданої позивачем плану схеми земельних ділянок, що перебувають у користуванні в тому числі позивача, можна зробити висновок, що суміжним користувачем земельної ділянки є відповідачка [PERSON] 28 квітня 2009 року комісією в складі голови земельної комісії Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, сільського голови, депутата сільської ради та секретаря сільської ради за участі громадян [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було відновлено межі між земельними ділянками громадян: земельна ділянка [PERSON] знаходиться між земельними ділянками [PERSON] справа та [PERSON] зліва і має наступні розмірі - від садиби 3, 5 і закріплена залізними трубами, від пасовиська ширина становить 5, 5 м. і закріплена межовими знаками (кутник і труба). Довжина земельної ділянки становить 80 м., а її площа 0, 036 га. Ширина ділянок від садиб гр. [PERSON] становить 7, 5 м. до межі [PERSON]. а гр.. [PERSON] становить 5, 6 м. до межі [PERSON] Як показав суду свідок [PERSON], він і був тим депутатом, котрий в складі комісії виїжджав та вирішував питання погодження меж земельних ділянок сторін спору. відзначив, що будь які правовставновлюючі документи про передачу в користування земельних ділянок сторонам спору взагалі відсутні відсутні межові знаки (металеві кілки) встановлювали в місцях, де показували [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що він є колишнім головою села і також виїжджав у складі комісії в 2009 році для вирішення погодження меж земельних ділянок в складі комісії. Повідомив, що «виїхали, і склали акт». В 2016 році [PERSON] повторно звертався в сільську раду з приводу порушення межових знаків, і в квітні 2016 року «знак відновили». Надалі, як пояснив позивач, він мав намір здійснити приватизацію земельної ділянки, що перебуває в його фактичному користуванні, проте в ході виготовлення проектної документації ПП фірма Матек, виявилося зміщення межових знаків приблизно на 1, 5 м. (зі східної сторони) в сторону зменшення земельної ділянки, що перебуває в користуванні позивача і мала б становити площу 0, 12 га, і відповідно збільшення площі земельної ділянки [PERSON] В підтвердження викладеного він надав збірний кадастровий план земельних ділянок сторін спору. Відтак 15.04.2016 року комісією в складі начальника відділу земельних відносин, містобудування та архітектури сільської ради, діловодів відділу та депутата сільської ради , за участі в.о. старости сіл Шляхтинці і [PERSON], позивача, його дружини [PERSON], [PERSON], [PERSON] за усним зверненням [PERSON] було проведене обстеження земельних ділянок в с. Шляхтинці. В результаті обстеження встановлено, що в користуванні [PERSON] та [PERSON] перебувають неприватизовані суміжні земельні ділянки. Комісією Шляхтинецької сільської ради 28.04.2009 року було встановлено межі земельних ділянок та закріплено межовими знаками (зі східної сторони металевими кілками, з західної сторони межа проходить по існуючій огорожі металевій сітці), про що складено відповідний акт. Так як при повторному обмірі виявлено розбіжності з даними зазначеними в акті, а відтак межі земельних ділянок було відновлено по зазначених промірах. [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок. Рішенням сесії Байковецької сільської ради від 26.04.2016 року за № 119Ю, було затверджено вищезазначений атак обстеження від 15.04.2016 року та також рекомендовано сторонам спору замовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок. Право, котре підлягає до застосування. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому п.7 Постанови №7 від 16 квітня 2004 року (із змінами від 19.03.2010 року) «Про застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» наголошує, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, в тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав. У відповідності до ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Статтею 159 ЗК України, передбачено, що земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. Таким чином, питання щодо розподілу меж земельних ділянок в натурі віднесено до земельних спорів, повноваження щодо розгляду яких надано органам місцевого самоврядування, і розгляд таких земельних спорів повинен відбуватися в порядку передбаченому ст. 159 ЗК України. Відповідно до п.7. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1996 року №13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суд перевіряє правильність рішення й вирішує спір по суті за заявою сторони, яка не погоджується з рішенням ради з земельного спору. Статтею 55 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що в разі потреби у відновленні меж земельної ділянки в натурі, до технічної документації включається, в тому числі, копія документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) Висновки суду по суті заявлених вимог. Принцип змагальності відноситься до числа основоположних принципів цивільного процесуального права, дотримання якого створює необхідні передумови для правильного розгляду і вирішення цивільних справ. Принцип змагальності закріплює активність сторін та інших беруть участь у справі осіб у доказової діяльності. Позивач просить суд захистити його права шляхом усунення [PERSON] в користуванні земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства в с. Шляхтинці по вул. Набережній 44 Тернопільського району Тернопільської області, зі сторони [PERSON], про зобовязання Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області відновити «стару» межу вказаної земельної ділянки зі східної сторони шляхом переміщення металевих стовчиків та приведення їх у відповідність до «старої» межі, а саме змістити на 2 метри в сторону земельної ділянки [PERSON], та приведення земельної ділянки [PERSON] за адресою с. Шляхтинці вул. Набережна 44 Тернопільського району Тернопільської області до попередніх розмірів від садиби шириною 3, 5 м, від пасовища шириною 7 метрів, довжиною 60 метрів. Разом з тим судом встановлено, що як вбачається з показів свідка [PERSON] та змісту Акту від 15.04.2016 року, при проведенні обстеження земельних ділянок, котрими користуються сторони спору, межі земельних ділянок було відновлено по зазначених промірах акту від 2009 року. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) первісно підлягали закріпленню межовими знаками встановленого зразка; межові знаки підлягали здачі за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Як зазначено вище, в разі потреби у відновленні меж земельної ділянки в натурі, до технічної документації включається, в тому числі, копія документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) З цього приводу суд зауважує, що в підтвердження права користування спірною земельною ділянкою позивачем суд надано лише довідку сільської ради та витяг з погосподарської книги (без документального підтвердження правової підстави виникнення такого запису в погосподарській книзі та довідці сільської ради). Відтак належними та допустимими доказами не доведено наявності у [PERSON] юридичної підстави, що стверджує встановити його статус користувача чи власника земельної ділянки по вул. Набережній, 44 в с. Шляхтинці Тернопільського району Тернопільської області в розумінні приписів Земельного кодексу України наданими сторонами спору доказами суду не вдалося встановити наявності будь якого рішення власника земельної ділянки (органу місцевого самоврядування) про передачу [PERSON] у власність чи в користування ділянки площею 0, 12 га для ведення особистого селянського господарства з наступним встановленням та відображенням схематично в державному акті, тощо, меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що надавало б позивачу [PERSON] вимагати вирішення межового спору органом місцевого самоврядування в порядку ст. 158 ЗК України, та є необхідним при вирішенні питання відновлення меж земельної ділянки в натурі, згідно ст. 55 ЗУ «Про землеустрій». Суд наголошує також на неможливості встановлення, на підставі наданих сторонами спору доказів, факту первісного закріплення меж земельних ділянок сторін спору в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка, та здачі межових знаків за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. (ст. 55 ЗУ «Про землеустрій»). Підсумовуючи викладене суд відзначає встановленим лише фактичне (за відсутності законної підстави) користування сторонам спору спірними земельними ділянками із визначеними позивачем та відповідачкою [PERSON] (поза передбаченою ЗУ «Про землеустрій» та Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом за № 376 Державного комітету України з земельних ресурсів від 10.08.2010 року, процедурою) на власний розсуд умовними межами цих земельних ділянок, що потенційно унеможливлює судовий захист в разі недотримання домовленості сторін, оскільки судовому захисту підлягає лише право, набуте в порядку, визначеному законом. Водночас судом піддається критичній оцінці виготовлений ПП фірма Матек збірний кадастровий план земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], оскільки як пояснив опитаний в судовому засіданні, в процесуальному статусі спеціаліста, керівник ПП фірма Матек, висновок про порушення меж земельних ділянок сторін спору було зроблено на підставі співставлення межових знаків, точки знаходження яких було «усно повідомлено [PERSON]П.». А тому системний аналіз доказів дозволяє суду зробити висновок про безпідставність позову, котрий до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed