Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа №202/3516/17. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено в повному обсязі. Судом встановлено, що при постановленні зазначеного заочного рішення не було розглянуто позовні вимоги позивача, в яких останній просив суд скасувати № запису про право власності 9548158 від 30.04.2015 року за [PERSON] ([NUMBER]) на земельну ділянку за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок 15, кадастровий 1210100000:03:173:0010, площа 0,0596, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також скасувати № запису про право власності 9548283 від 30.04.2015 року за [PERSON] ([NUMBER]) на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок 15, с закриттям розділу 629100012101 на домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок 15. Сторони в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Публічного Акціонерного товариства «Морський транспортний банк», третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договорів недійсними. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 14 березня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений [PERSON] купівлі-продажу майна № 14/03/15-1 («Договір»). Відповідно до п.1.1. [PERSON] Відповідач зобовязувалась продати позивачу [PERSON] належне їй на праві власності обєкти нерухомого майна, а саме: домоволодіння літ. А-2, цегл., житловою площею 78,0 кв.м., загальною площею 263,7 кв.м., Б-навіс, В-вбиральня, Г-душ, Д-сарай, Е-альтанка, 1-5, І-споруди, та земельну ділянку площею 0,0596 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0010, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, 15. Судом встановлено, відповідно до п. 2.1. [PERSON] встановлена ціна відчужуваного нерухомого майна становила 1\~002\~545,00 (один мільйон дві тисячі пятсот сорок пять) гривень. Згідно з положенням п. 2.2. [PERSON] погоджена ціна за домоволодіння з земельною ділянкою мала сплачуватися позивачем [PERSON], в національній валюті України протягом чотирьох робочих днів з моменту підписання [PERSON] на повідомлений Відповідачем рахунок. Також даний пункт [PERSON] передбачав, що право власності на відчужуване нерухоме майно виникає у позивача [PERSON], з моменту державної реєстрації права власності, що має бути проведена після повної сплати ціни продажу за нерухоме майно. Також судом встановлено, що 17 травня 2014 року між позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було укладено [PERSON] позики №17/05/14 -1. Відповідно до п. 1.1. даного [PERSON] позики, позивач [PERSON] передав у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 1100000 (один мільйон сто тисяч) гривень, які Відповідач зобовязувалась повернути позивачу [PERSON] до 17 березня 2015 року. Одержання коштів за [PERSON] позики підтверджується копією розписки від 17 травня 2014 року. Суд встановив, за попередньою домовленістю між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] до моменту нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивач [PERSON] має право користуватися даним домоволодінням та земельною ділянкою, та проживати в домоволодінні разом з членами своєї сімєю. Після чого позивач [PERSON] переїхав разом з членами своєї родини на постійне місце проживання у домоволодіння , яка є предметом погашення заборгованості , та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, 15. Також судом було встановлено, що після укладення вказаного договору позики, позивачем [PERSON] був зроблений поділ придбаного ним домоволодіння, на підставі висновку щодо технічного поділу нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15, було створено два окремих домоволодіння за № 15 та № 15а, з окремими входами в кожне домоволодіння. Так, домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15, складається: в житловому будинку А-2, з загальної площі 67,9 кв.м., житлової площі 31,2 кв.м. Домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15а , складається: в житловому будинку А-2, з загальної площі 195,8 кв.м., житлової площі 46,8 кв.м., Б-навіс, В-вбиральня, Г-душ, Д-сарай, Е-альтанка, 1-5, І-споруди. Згідно звіту експерта в технічному висновку про можливість технічного поділу обєкту нерухомого майна, під час проведення вказаного поділу не було порушено несучих конструкцій, а отже, вказане перепланування не потребує жодних додаткових документів введення в експлуатацію, або інших відповідних розпоряджень органів місцевого самоврядування. Таким чином, 18 травня 2015 року між позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] виникли зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, а тому, 18 травня 2015 року позивач [PERSON], та відповідач [PERSON], уклали [PERSON] про припинення зобовязань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Судом також встановлено, що пункт 3. [PERSON] про припинення зобовязань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог передбачав, що зобовязання позивача [PERSON], за [PERSON] купівлі-продажу майна № 14/03/15-1 від 14 березня 2015 року припинялись в повному обсязі, а зобовязання Відповідача за [PERSON] позики № 17/05/14-1 від 17 травня 2014 року припинялися в частині на суму 1 002545 (один мільйон дві тисячі пятсот сорок пять) гривень. Зобовязання за [PERSON] вважаються виконаними сторонами належним чином. Пункт 4.3. [PERSON] передбачає, що після повної сплати ціни продажу майна Відповідач зобовязується зявитися у визначені позивачем [PERSON], час і місце до визначеного позивачем нотаріуса для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON], а тому , позивач [PERSON] призначив зустріч із нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], 03 червня 2015 року за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Пушкіна 35/1-А, про що 30 травня 2015 року , позивач [PERSON] письмово повідомив Відповідача, що підтверджується підписом Відповідача про отримання повідомлення. У зазначені позивачем час і місце для нотаріального посвідчення [PERSON] Відповідач не зявилась, на що позивачем від 06 червня 2015 року було взято копію Повідомлення нотаріуса [PERSON], про рекомендовану дату повторної зустрічі для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON]. Суд встановив, що позивач [PERSON] по-друге письмово повідомив Відповідача про повторну зустріч, що мала відбутися 10 червня 2015 року о 10:00 в офісі приватного нотаріуса [PERSON] У зазначений позивачем час повторної зустрічі , Відповідач знову не зявилась, приватний нотаріус пропонував призначити третю зустріч для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON] на 17 червня 2015 року о 10:00 в офісі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про що знову письмово повідомив Відповідача. Але і на третю зустріч для здійснення нотаріального посвідчення [PERSON] Відповідач також не зявилась. Також судом було встановлено, що 24 вересня 2016 року позивач [PERSON] особисто отримав від Відповідача лист про неможливість укладання [PERSON] купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: домоволодіння літ. А-2, цегл., житловою площею 78,0 кв.м., загальною площею 263,7 кв.м., Б-навіс, В-вбиральня, Г-душ, Д-сарай, Е-альтанка, 1-5, І-споруди, та земельну ділянку площею 0,0596 га, кадастровий номер 1210100000:03:173:0010, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, 15 з причини укладених від 11 червня 2015 року Відповідачем [PERSON] довічного утримання на користь іншої особи, а саме відповідача [PERSON], та наявних заборон на відчуження нерухомого майна, що є предметом [PERSON], а саме: обтяження № 16506119 від 21.09.2016 року, накладеного Бабушкінським ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровської області на підставі постанови № 52288179 від 16.09.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; обтяження № 9999116 від 11.06.2015 року про заборону на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання, серія та номер 2354, накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]А, ; обтяження № 9999081 від 11.06.2015 року про заборону на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання, серія та номер 2362, накладеного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та [PERSON] іпотеки № 00245rd від 05.06.2008 року, укладений між [PERSON] та ВАТ «Морський [PERSON]», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 2154, на домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпропетровськ, провулок Рожевий, будинок №15.Правонаступником ВАТ «Морський [PERSON]» є ПАТ «Марфін Банк». [PERSON] акціонерного товариства «Морський [PERSON]» 11 листопада 2010 року змінено на Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк», відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та Статуту публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», викладеному у новій редакції. Таким чином, та беручи до уваги, що тричі не зявившись на призначену позивачем зустріч, Відповідач ухиляється від здійснення нотаріального посвідчення [PERSON]. При цьому позивачем дотримано п. 4.3. [PERSON] що до призначення часу, місця і нотаріуса для вчинення нотаріального посвідчення [PERSON] та належним чином заздалегідь повідомлено Відповідача. Поведінка Відповідача унеможливлює перехід до позивача права власності на домоволодіння та земельну ділянку , ціна за яке повністю сплачена позивачем [PERSON]. Згідно зі\~ст. 525 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного Кодексу України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі\~ст. 655 Цивільного Кодексу України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 601 Цивільного Кодексу України\~встановлює, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, якщо між сторонами було укладено договір, де сторони домовились щодо усіх істотних умов [PERSON] купівлі-продажу\~ціни та предмету, відбулося часткове виконання [PERSON](проведено розрахунки шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог), але одна із сторін\~\~ухиляється від його нотаріального посвідчення, то такий [PERSON] може бути визнано дійсним судом. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Укладений між мною та Відповідачем [PERSON], зобов'язання за яким належно мною усі виконані, є підставою набуття права власності. Застосування висновку Верховного Суду України, викладений в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі №6-1851цс15, в якому зазначено, що\~стаття 392 ЦК України\~не породжує, а підтверджує право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо Відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в Позивача право власності. Відповідно до п. 2\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а існуючі обтяження порушують та обмежують права позивача, а тому є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved