Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказав, що є власником квартири [ADDRESS] (до перейменування - Леніна) в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Зазначена квартира належить йому на праві особистої приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] від 08 вересня 2009 року. На сьогоднішній день в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який в ній не проживає більше року, що не дає можливості позивачу продати зазначену квартиру або отримати субсидію. Відповідач добровільно не бажає прибути та знятись з реєстрації, а тому позивач просить суд усунути порушення у здійснені ним права користування та розпорядження вищевказаною квартирою та визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1) ; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (до перейменування - Леніна) в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину [NUMBER] від 08 вересня 2009 року, посвідченим державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Петричкович Ю.А. та зареєстрованим в реєстрі за №2677 (а.с.3) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23862073 від 16 вересня 2009 року (а.с.4). Характеристика вказаної квартири підтверджується технічним паспортом на квартиру станом на 27 липня 2009 року, виданим ДКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» (а.с.5-6). Згідно довідки № 11224 від 12 грудня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: позивач - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як вбачається з акту, складеному 12 грудня 2018 року депутатом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, відповідач [PERSON] з 2008 року за адресою: [ADDRESS] не проживає (а.с.8). Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS], належному позивачу, однак фактично там не проживає з 2008 року, відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад 1 рік, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [NUMBER], розташованою за адресою - [ADDRESS].

Outcome: approved