Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

В листопаді місяці 2016 року позивач звернувся до суду зазначивши ,що з лютого місяця 2002 року сплачує аліменти на утримання своєї непрацездатної дочки інваліда у розмірі 1/5 частини заробітку (всих доходів)щомісячно до зміни матеріального становища дитини. В даний час він перестав працювати так,як вийшов на пенсію ,а тому в нього змінився матеріальний стан ,як платника аліментів внаслідок чого він набув право на звільнення від обов»язку утримувати непрацездатну дочку інваліда ,яка отримує соціальну державну допомогу у розмірі -2322 гр.,що майже вдвічі перевищує його дохід,а тому звернувся до суду з позовом про зупинення виконання виконавчого листа пов»язаного з стягненням з нього аліментів на утримання дитини та просить звільнити його від обов»язку утримувати свою дитину інваліда ,а саме звільнити від обов»язку сплачувати на її утримання присуджених за рішенням суду в 2002 році аліментів у розмірі 1/5 частини заробітку та всих доходів. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов просять його задовольнити .Представник позивача звертає увагу суду на те,що позивач отримує пенсію , як пенсіонер за віком в розмірі -1290гр.95 коп.За станом свого здоров»я потребує лікування , має на утриманні дружину яка хоч і працює молодшою медичною сестрою та отримує заробітну плату в розмірі 766 гр. 00 коп.,але також хворіє та потребує додаткових витрат на лікування. Наявні обставини на думку представника позивача, являються підставою для звільнення його довірителя від обов»язку утримувати дитину інваліда. Відповідач [PERSON] (мати дитини),яка брала участь в судовому засіданні 20 грудня 2016 року позов не визнала ,просить відмовити в їх задоволенні та подала до суду зустрічні позовні вимоги (ас.35-36) у відповідності до змісту яких просить збільшити розмір аліментів на утримання їх з відповідачем дитини інваліда з 1/5 частини заробітку (всих доходів) до 1/3 частини В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач звернула увагу суду на те ,що за останніх 12 років позивач за первісним позовом ні разу не провідав дитину інваліда ,ніякої матеріальної підтримки окрім аліментів не надавав. Дитина являється інвалідом первої групи без терміново, постійно хворіє та постійно потребує стороннього догляду та допомоги. Належним чином повідомлений про час та місце слухання справи відповідач Чорнобаївська державна виконавча служба Чорнобаївського районного управління юстиції ,свого представника в судове засідання не надіслав ,клопотань щодо відкладення судового розгляду справи на іншу дату від нього до суду не надходило тому суд за клопотанням наявних в судовому засіданні сторін проводив судовий розгляд справи без участі представника державної виконачої служби. Суд заслухавши сторони ,дослідивши матеріали справи вважає ,що позова сторін не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд установив, що сторони по справі являються колишнім подружжям яке має на час розгляду спору спільну дорослу дитину інваліда І групи [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] та довідкою МСЕК (а.с.40 та 51). Дитина сторін за своїм станом здоров»я потребує постійного догляду і весь час проживає з матір»ю (відповідачем № 1 за первісним позовом) та знаходиться на її утриманні(ас.-29). Батько дитини ,проживає в складі іншої сім»ї та власних дітей вже від нового шлюбу не має,що стверджується довідкою про його склад сім»ї (а.с.-13). На підставі судового рішення від 13 лютого 2002 року (а.с.-7) позивач сплачує відповідачу на утримання їх спільної дитини аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітку (всих доходів) до зміни матеріального стану дитини. В листопаді місяці 2016 року батько дитини, подав позов до суду у відповідності до змісту якого просить повністю звільнити його від обов»язку сплачувати аліменти на утримання дитини інваліда та зупинити виконання виконавчого листа з наявних підстав так ,як на даний час він вийшов на пенсію внаслідок чого у нього зменшився дохід який складає- 1290 гр.95 коп. до того ж сам він періодично хворіє та має хвору дружину ,а тому не може в подальшому утримувати дану дитину. Звертає увагу суду на те, що його дитина інвалід, щомісячно отримує соціальну допомогу від держави у розмірі - 2322 грн. 00 коп.яка майже на 100% перевищує розмір його пенсії та ,що на його погляд дає йому всі підстави просити суд звільнити його від подальшого обов»язку сплачувати аліменти на користь дитини. Суд не погоджується з вимогами позивача з наступних підстав .Положенням ст.188 СК України дійсно передбачено можливість звільнення батьків від обов»язку уримувати дитину ,коли дохід даної дитини перевищує доходи батьків,але наявне положення може бути застосовано лише в разі коли доходи дитини значно перевищують доходи батьків. У даному ж випадку довідка щодо щомісячного отримання дитиною соціальної допомоги на в розмірі 2322 гр.00 коп.на яку посилається батько дитини (ас.20) не може свідчити про значне перевищення матеріального стану дитину з наступних підстав. По перше, дитина являється інвалідом першої групи і не може самостійно обслуговувати себе без сторонньої допомоги та потребує додаткових витрат, що підтверджується витягом з МСЕК , довідкою сільської ради№ 1051 від 02.12.2016 року, витягом з історії хвороби дитини (ас.40-41). У відповідності до довідки з управління пенсійного фонду України в Чорнобаївському р-ні № 4596/02 від 16.11.2016 року, дитина сторін ,тобто [PERSON] [INFO] на обліку в даному управлінні не перебуває та пенсію не отримує. Тобто, крім державної допомоги в розмірі 2322гр.00 коп.ніяких інших доходів дитина сторін не має, а в склад наявної суми коштів на яку так звертає увагу суду батько дитини, входить не чисто сума на утримання дитини ,а й надбавки матері за догляд за дитиною(фактично на двох) про ,що свідчить текст даної довідки(ас.20) тому суд критично відноситься до заяв позивача в частині значного перевищення доходів дитини за розмір його пенсії. Не може бути підставою для задоволення позову в частині звільнення від сплати аліментів і посилання позивача на те,що він та його нова дружина часто хворіють та потребують лікування так, як ні сам позивач ні його нова дружина не являються інвалідами ніякої з визначених законом груп. Сам позивач вийшов на пенсій та отримує пенсійне забезпечення за віком ,а його дружина працевлаштована та має постійне місце роботи і самостійний заробіток .Періодичне ж відвідування лікувального закладу позивачем та його дружиною ,не звільняють позивача від обов»язку утримувати свою непрацездатну дитину інваліда ,що являється для відмови у задоволенні позову з даних підстав. Разом з тим суд ,приймаючи рішення щодо відмови у задоволенні перевісного позову вважає, що зустрічні позовні вимоги відповідача в частині збільшення вже присудженого судом розміру аліментів з 1/5 частини до 1/3 частини також не можуть бути задоволено так,як позивачем недоведено доцільності та необхідності зміни вже присудженого судом розміру та недоведено,що платник аліментів може сплачувати аліменти саме у збільшеному їх розмірі,що являється підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову . Понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду відшкодуванню не підлягають в зв»язку з відсутністю відповідної позовної вимоги та відмовою у задоволенні позову. Витрати пов»язані з зустрічним позовом слід віднести на рахунок держави так,як позивач за наявним позовом ,звільнена від сплати судового збору.

Outcome: dismissed