Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

В липні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова про стягнення з [PERSON] майнової шкоди, завданої злочином в розмірі 34500 грн. В\~\~обґрунтування своїх позовних вимог\~\~зазначає, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 369-2 КК України. Позивач зазначає, що вказаним вироком встановлено, що [PERSON] було отримано від нього протягом періоду з 22.10.2015 року по 20.01.2015 року включно неправомірну вигоду в загальній сумі 34500 грн. Посилаючись на ч.4 статтю 61 ЦПК України, ч.2 статті 22, статті 1166, 1177 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання\~\~представник позивач [PERSON] не зявився, представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, вказавши про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просить задовольнити позов в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду до суду не направляв, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 статті 369-2 КК України. Зі змісту вказаного вироку вбачається, що в період з жовтня 2014 року по січень 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] неправомірну вигоду на загальну суму 34500 грн. за здійснення ним впливу на керівництво Ізюмського РВ ГУМВС України в Харківській області та Ізюмської міжрайонної прокуратури Харківської області щодо не вчинення ним цій дій по службі та невручання у підприємницьку діяльність [PERSON] та не проведення відповідних перевірок. Згідно ч.3, ч.4 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки винність [PERSON] у вчиненні злочину встановлено вищевказаним вироком, факт отримання неправомірної вигоди від [PERSON] не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених\~\~обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно від задоволеної частини позовних вимог. Виходячи з цього, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 345 грн. 00 коп. На підставі викладеного й

Outcome: approved