overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

В лютому 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 10 листопада 2012р. було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1722. В шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів з вирішення побутових питань. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, а сторона відповідача не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2012р. В шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

В лютому 2016р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що між сторонами 11 листопада 2011р. було зареєстровано шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що було зроблено актовий запис № 3776. В шлюбі у сторін [INFO]. народився син [PERSON]. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів, постійних скандалів з вирішення побутових питань. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу не можливе та суперечить їх інтересам. До судового засідання, сторонами були подані на адресу суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, а сторона відповідача не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011р. В шлюбі у сторін народився [INFO]. син - [PERSON]. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивачку, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства, при цьому вони намагалися зберегти сім'ю, проте збереження шлюбу неможливо. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Після розірвання шлюбу, прізвище сторін незмінні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

В лютому 2016р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого народилась донька Яна, однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що в даний час не працює і стабільного заробітку не має, а тому може сплачувати аліменти в розмірі 400грн. щомісячно. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.12.2008р. по 25.02.2016р. /ас 8/. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. народження /ас 4/. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, обов'язок обох батьків утримувати своїх дітей, що відповідач є працездатним, однак не працює і стабільного заробітку не має, розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, який з 1.01.2016р. складає 1455грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в твердій грошовій сумі - в розмірі 1000грн. щомісячно. Посилання відповідача на те, що він на даний час не працює, а тому може сплачувати на утримання дитини лише 400грн. на місяць суд вважає безпідставним, оскільки вказана сума не забезпечить навіть третьої частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Вказував, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1985 р. Подружжя неповнолітніх дітей не має, відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.1985 р. Від спільного проживання подружжя неповнолітніх дітей не має... Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 р. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 р. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до [PERSON] Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1998 р. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя. Подружжя проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.11.1998 р. Від спільного проживання подружжя має неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою до [PERSON] Вказувала, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2006 р., подружжя має малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2006 р. Подружжя має малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Діти за домовленістю сторін залишаються проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. На підставі ст. ст.\~21,\~24,\~110,\~112,\~113 СК України\~та ст. ст.\~10,\~60,\~212,\~214,\~226 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою про розірвання шлюбу. Вказував, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 2011 р., подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідно до заяви позивач просив про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, згідно заяви, позов визнала, просила про розгляд справи без її участі та про зміну прізвища на дошлюбне. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.10.2011 р. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина за домовленістю сторін залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивувала тим, що в її правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу від 15.07.1994 р., вказано її прізвище вказано як «[PERSON]», що не збігається з її прізвищем зазначеним у паспорті - «[PERSON]». Однак дана описка не може бути виправлена в позасудовому порядку, оскільки вона виникла у зв'язку з технічними причинами. Оскільки зазначена обставина заважає [PERSON] реалізувати свої права, заявниця просить суд встановити факт, що Договір купівлі-продажу від 15.07.1994 р., посвідчений державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстровим №3-2369, Юрловою Т.Г. - належить заявниці. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, Про розгляд справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти заявлених вимог не заперечував. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 15.07.1994 р. між [PERSON], [PERSON], який діяв зі згоди своєї матері [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Даний Договір був посвідчений державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Юрловою Т.Г., та зареєстрований в реєстрі за № 3-2369. При цьому в Договорі помилково прізвище заявниці було вказано як «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Разом з тим, в паспорті громадянина України, виданому Ленінським РВ УМВС України в Миколаївській області від 15 серпня 1995 року, прізвище заявниці вказано як «[PERSON]» - на українській мові. За таких обставин судом встановлено, що виникли розбіжності в написанні прізвища заявниці в Договорі купівлі-продажу та паспорті. На теперішній час усунути вказані розбіжності в позасудовому порядку неможливо. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно п. 6 с. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що розбіжності в написанні прізвища заявниці в різних правовстановлюючих документах виникли в зв'язку з допущенням помилки, неможливість усунути вказані розбіжності, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дає можливість розпоряджатись майном належним їй на праві власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач в добровільному порядку в обсязі, достатньому для їх утримання регулярно не надає. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до заяви, позивачка позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, згідно заяви, позов визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2002 р. по 26.10.2016 р.. Відповідно до Свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Згідно Довідки виданої ЖКП ММР «Південь» за №2678 від 18.10.2016 р. малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в достатньому розмірі матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.ст. 182, 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дітей, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 21, 24, 110, 112, 113 СК України та ст. ст. 10, 60, 212, 214, ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

В лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1995 р., неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Відповідно до заяви позивачка просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач згідно заяви, позов визнав. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1995 р. Від спільного проживання подружжя неповнолітніх дітей не має. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved