Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив витребувати у відповідача та передати належний йому металевий контейнер для перевезення насипних вантажів і вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно з договором купівлі-продажу від 20.11.2008, укладеним між ним та ТОВ «Агротехсервіс», йому на праві власності належить металевий контейнер для перевезення насипних вантажів та брезентова накидка сірого кольору для накривання останнього. За умовами укладеного між ним та [PERSON] договору про надання майна у безоплатне користування від 06.06.2009, ним було передано зазначене майно у безоплатне користування [PERSON] У зв'язку із заборгованістю [PERSON] перед ПАТ «ВТБ» за кредитними зобов'язаннями державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського ММУЮ було описано та арештоване майно, що належить [PERSON], в т.ч. і його напівпричіп для перевезення насипних вантажів та брезентова накидка сірого кольору для накривання останнього. Під час опису і арешту майна [PERSON] на напівпричепі знаходився, належний йому вищезазначений контейнер, який фактично також був переданий на відповідальне зберігання разом із арештованим майном [PERSON]. На його звернення до Центрального ВДВС ММУЮ з вимогою повернення належного йому майна отримав відповідь, що контейнер, який належить [PERSON] або йому не описувався. Під час реалізації описаного та арештованого майна, належний йому контейнер, незаконно був переданий разом із придбаним майном, а саме вантажним сідловим тягачем та напівпричепом покупцеві - ТОВ «ІнЖинІрІнг». На день звернення до суду зазначений контейнер незаконно знаходиться на території ТОВ « ІнЖинІрІнг» за адресою: [ADDRESS]. Директор підприємства відмовляється його віддавати, на телефонні дзвінки не відповідає, на територію підприємства його не допускають. Позивач вважає, що належне йому майно вибуло з його володіння не з його волі та, пославшись на ст. ст.387, 388 ЦК України, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, направив для участі у справі свого представника, яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Долучена судом по справі третя особа - Центральний відділ ДВС ММУЮ - в судове засідання свого представника також не направила, була повідомлена належним чином, ніяких заяв до суду не надала. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20.11.2008р. між [PERSON] та ТОВ «Агротехсервіс» був укладений письмовий договір купівлі-продажу, за яким позивач придбав металевий контейнер для перевезення насипних вантажів (внутрішній об'єм 52 куб.м, сірого кольору, має двері на задній частині з відкриттям назовні) та брезентову накидку сірого кольору для накривання останнього. У відповідності до договору про надання майна у безоплатне користування, укладеного, 06.06.2009 року, між [PERSON] та [PERSON], останній отримав у користування за призначенням вказаний контейнер. У зв'язку із заборгованістю [PERSON] перед ПАТ «ВТБ» за кредитними зобов'язаннями, державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського ММУЮ Бодак В.І., 29 березня 2010 року, було описано та арештоване майно, що належить [PERSON], а саме вантажний сідловий тягач та напівпричіп платформа. Під час опису і арешту належного [PERSON] майна на напівпричепі знаходився контейнер, що належав не [PERSON] а позивачу, та фактично також переданий на відповідальне зберігання разом із арештованим майном. Листом №01.05/13 від 20.03.2013р. начальника Центрального відділу ДВС ММУЮ повідомлено, що державним виконавцем не описувався контейнер, який належить [PERSON] або [PERSON] Постановою слідчого СВ Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 16.11.2013р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за заявою [PERSON], було закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Однак в постанові зазначено, що в ході проведених слідчих дій по кримінальному провадженню встановлено, що під час реалізації описаного та арештованого майна, організатором торгів якого виступало ПП «Ніва-ВШ», контейнер, який належить [PERSON], було передано разом з придбаним майном ТОВ «Марчук ІнЖинІрІнг», директором якого є [PERSON],та встановлено, що вказаний контейнер перебуває на території цього підприємства за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, на теперішній час відповідач незаконно, без відповідної правової підстави володіє спірним майном. Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Стаття 387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, суд вважає, що подальше незаконне перебування у відповідача майна, що належить позивачу як власнику, порушує його права, а тому позовні вимоги є такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в сумі 243,60 гривень сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved