Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

В квітні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи - Запорізька районна державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO]. померла її мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Посилається на те, що вона є спадкоємицею першої черги як дочка померлої, прийняла спадщину, на теперішній час бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, однак не має змоги тому, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок. Позивачка в судове засідання не з'явилась - про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], яка позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи представник Малокатеринівської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явився. До суду від відповідача надійшла заява № 140/01-32 від 27.04.2015 р. про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій також зазначено про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позову. Повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи третя особа - Запорізька районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилась, просила розглядати справу без її участі. Повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи третя особа - Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з'явилась, пояснень не надала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO]. померла [PERSON]. Згідно довідки № 133 від 19.03.2015 р., виданої виконавчим комітетом Малокатеринівської селищної ради, [PERSON] на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS], склад сім'ї: донька - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], позивачки у справі, є [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час [PERSON] має прізвище «[PERSON]», оскільки відповідно до свідоцтва про одруження уклала шлюб з [PERSON], про що зроблено запис Е 14/2015. [PERSON] після розірвання шлюбу було присвоєно прізвище «[PERSON]», що вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Заявою від 18.03.2015 р. позивачка прийняла спадщину, а саме житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS], належний спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1995 р. Постановою завідувача Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. № 586/02-31 від 24.03.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та витягу з Реєстру прав власності. Згідно технічного паспорту житловий будинок літ. «А» побудований в 1938 році; веранда літ. «а», сіни літ. «а'» побудовані в 1992 році; сарай літ. «Б» побудований в 1952 році; літня кухня літ «Е», вбиральня літ. «Ж» побудовані в 1992 році. Наявність самочинної побудови не встановлено. В матеріалах справи містяться рішення виконавчого комітету Малокатеринівської селищної ради № 72д від 13.07.1995 р. та № 44 від 20.10.1988 р., якими дозволено переобладнання побудов. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності [PERSON] на спірний житловий будинок за життя набула правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивачка є такою, що прийняла спадщину, інших спадкоємців немає. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відтак виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкувала за законом майно, що належало спадкодавцю, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Вищевикладене свідчить про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а обставини на які посилається позивачка знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved