Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що вони із відповідачкою з 09.01.2002 року перебували у шлюбі, якій був розірваний 08.12.2016 року. Від шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач проживає разом з сином, займається його вихованням самостійно. Відповідачка допомоги по утриманню сина не надає. Враховуючи зазначене, позивач просить призначити аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] та стягувати їх з відповідача у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. уточнені позовні вимоги визнав повністю, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серія І-ЖД №366340 виданого виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 09.01.2002 року, актовий запис №1, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки №65 від 02.02.2017 року видану Каїрською сільською радою Лиманського району Одеської області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], б. 5, однак проживає за адресою: [INFO], б. 4 разом з батьком, [PERSON]. Відповідно до Довідки №311 від 04.10.2017 року виданої Петрівським державним аграрним технікумом Лиманського району Одеської області. [PERSON] є студентом І курсу денного відділення вказаного технікуму. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача утриманні дитини. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON],[INFO], в розмірі в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачи позову і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати по справі згідно ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved