Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

В лютому 2015 року позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «Юнікастінвест» про стягнення компенсації за порушення авторського права. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON]. розроблено відеоролик новорічного привітання. Даний відеоролик розміщений на сайті . Отримати дозвіл на використання відеоролику можливо лише після придбання його через сайт. Вартість ліцензії, що надає покупцю невиключне право використання відеоролику для трансляції на телебаченні, у тому числі аналоговому, становить 45(сорок п'ять) доларів США, що еквівалентно 709, 65 грн (сімсот дев'ять гривень шістдесят п'ять копійок). Позивачу достеменно відомо, що ліцензії для трансляції на телеканалах не було придбано. 30 грудня 2013 року позивачем було зафіксовано, що його відеоролик транслюють на каналі Тріолан Онлайн. Трансляція відеоролику тривала щонайменше з 30 грудня 2013 року по 13 січня 2014 року. Каналом Тріолан Онлайн у одній із своїх програм було використано даний відеоролик без дозволу автора. Законом України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що автор - це фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Згідно Закону відеоролик підпадає під визначення аудіовізуального твору. Позивач звернувся із досудовою претензією до ТОВ «Юнікастінвест», що за даними єдиного державного реєстру та Національної ради з питань телебачення та радіомовлення України є провайдером програмної послуги та здійснює діяльність під торговою маркою «Тріолан». У зв'язку із вищевикладеним просив суд стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за порушення авторського права у розмірі 8 120 грн. та судовий збір в сумі 243, 60 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини своєї неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача . Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] було розроблено відеоролик новорічного привітання. Вищевказаний відеоролик було розміщено на сайті. Вартість ліцензії, що надає покупцю невиключне право використання відеоролику для трансляції на телебаченні, у тому числі аналоговому, становить 45(сорок п'ять) доларів США, що еквівалентно 709, 65 грн. (сімсот дев'ять гривень шістдесят п'ять копійок). 30 грудня позивачу стало відомо, що його відео ролик транслюється на каналі Тріолан Онлайн. Трансляція відео ролику тривала з 30 грудня 2013 року по 13 січня 2014 року. 03.02.2014 року позивач звернувся із досудовою претензією до ТОВ «Юнікастінвест», що за даними єдиного державного реєстру та Національної ради з питань телебачення та радіомовлення України є провайдером програмної послуги та здійснює діяльність під торговою маркою «Тріолан». Згідно зі ст.440 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом. Використання твору, згідно з вимогами ст.443 ЦК України, здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Відповідно до ст.32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених статтями 21-25 цього Закону. Відповідно до п.1,2. ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору належить виключне право на використання твору у будь-якій формі або будь-яким способом. Відповідно до п.«а» ст.50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові авторські права визначені, зокрема, визначені ст.15 цього Закону. Відповідно до пункту «г» частини першої статті ст.52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому слід враховувати загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону № 3792-ХІІ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі (п.42 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 4.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав»). Відповідачем доводи позивача належними та допустимими доказами не спростовано. Суд, враховуючи вказані обставини, приходить до висновку, що в даному випадку розумним та справедливим буде розмір компенсації у сумі 8 120 грн. ( 709, 65 грн. - вартість ліцензії x 14 - кількість днів трансляції відео ролику). Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved