Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 січня 2015 року близько 16 год. 00 хв. він заїхав в свій гараж, який знаходиться біля будинку [ADDRESS], після чого до гаража забіг [PERSON], який є сусідом позивача та проживає разом з ним у вказаному вище будинку. Забігши до гаража, [PERSON], викрикуючи в адресу позивача погрози фізичної розправи, вдарив по багажнику, належного позивачу автомобіля марки «Опель Вектора-С», д.н.з. [NUMBER], чим спричинив пошкодження у виді вмятини та подряпин. Свої дії відповідач мотивував тим, що позивач наїхав на його собаку. Злякавшись хуліганських дій відповідача, [PERSON] викликав співробітників міліції, якими було зафіксовано даний факт. Своїми діями відповідач завдав позивачу матеріальну шкоду у сумі 1050 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн., про стягнення яких [PERSON] звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити повністю. Позивач надав пояснення аналогічні тим, що викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу належить автомобіль «OPEL VECTRA», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно висновку Могилів-Подільського МВ УМВС України у Вінницькій області від 20.01.2015 по факту повідомлення [PERSON] виїздом на місце пригоди встановлено, що [PERSON], керуючи автомобілем «Опель Вектра», рухаючись у напрямку свого дому по вул. Шевченка здійснив наїзд на собаку [PERSON], після чого поїхав не зупиняючись, а собака побігла далі. Після чого [PERSON], підійшов до гаража [PERSON] та вдарив ногою по багажнику автомобіля «Опель Вектора», мотивуючи тим, що [PERSON] збив його собаку. Даним висновком також встановлено наявність пошкоджень багажника, належного позивачу автомобіля. Факт наявності пошкоджень багажника, належного позивачу автомобіля підтвердили й допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Також свідки підтвердили емоційну поведінку відповідача відносно позивача під час проведення працівниками міліції огляду місця події. Згідно рахунку № 417 від 20.01.2015 ФОП [PERSON], видом господарської діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автомобілів (свідоцтво платника єдиного податку серії [NUMBER], а.с. 9-12) загальна вартість робіт по ремонту, належного позивачу автомобіля становить 1050,00 грн. За таких підстав, суд приходить до висновку про обгрунтованість та доведеність позивачем вимоги про стягнення з відповідача майнової шкоди у виді понесених витрат на ремонт, належного йому транспортного засобу. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. [PERSON] у судовому засіданні не зазначив в чому конкретно полягали втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних порушенням відповідачем його прав, не надав належних доказів, що така шкода дійсно йому була завдана, а обмежився загальними посиланнями на те, що він переніс психічний стрес, що призвело до того, що в нього підвищився рівень цукру, в зв'язку з чим він був змушений підвищити дозу ліків, що він приймає. Відтак, позивач не довів наявності факту завдання йому моральної шкоди, а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо її стягнення задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача судових витрат згідно доданих позивачем квитанцій суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підтвердження судових витрат позивач, окрім квитанції про сплату судового збору, додає квитанцію про сплату 200,00 грн. за складання заяви. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, для можливості визначення розміру компенсації необхідно встановити, як сам факт надання такої допомоги, так і час, протягом якого така допомога надавалась. Так само і сам закон не визначає порядок й розмір судових витрат, що підлягає присудженню, зокрема за складання позовної заяви. Крім того, з доданої до позову позову квитанції, не можливо встановити час, затрачений на складання позовної заяви, а тому судові витрати в цій частині стягненню не підлягають. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial