Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] року померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на ? квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт в якому все своє майно заповіла йому. Крім нього інших спадкоємців немає. Він своєчасно звернувся в нотаріальну контору після смерті [PERSON] де заведена спадкова справа, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно, оскільки листом від 3 грудня 2015 року нотаріусом в якого заведена спадкова справа роз'яснено про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки з'ясувалося, що відомості внесенні в єдиний державний реєстр прав власників нерухомого майна щодо права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (1/4 частини будинку по [ADDRESS]) не співпадають з відомостями, зазначеними в правовстановлюючих документах. Просив суд визнати за ним в порядку спадкування право власності на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши до початку судового засідання заяву, в якій позов підтримала, просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частку домоволодіння по [ADDRESS] та просив справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до початку судового засідання заяву в якій просив справу слухати без участі представника, при розгляді справи поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 грудня 2015 року, [PERSON] на праві власності належить ? частина будинку [ADDRESS]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №46 від 6 січня 2015 року. 3 вересня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося , узагалі в се, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] 27 травня 2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Рубан С.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Пленум Верховного суду України в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснив, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року роз'яснено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Відповідно до п.3.1. Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних ц і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно п.23 постанови пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 березня 2016 року приватний нотаріус Рубан С.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказує на те, згідно підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У відповідності до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. В якості правовстановлюючих документів [PERSON] було надано свідоцтво на право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідчене старшим нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори, 20 листопада 1964 року та договір дарування, посвідчений Дрюченко В.Г., старшим нотаріусом Черкаської державної нотаріальної контори, 20 листопада 1964 року, р. № 2-7927, в яких зазначено набуття права власності на квартиру [ADDRESS]. Юридичний аналіз правовстановлюючих документів та інформації, зазначеної у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно (№ витягу 123945055), виявив що право власності [PERSON] зареєстровано не на квартиру № 3, а на 1/4 частку будинку [ADDRESS], що не відповідає відомостям, зазначеним в правовстановлювальних документах, крім того, дана невідповідність прослідковується з технічного паспорта, в якому теж зазначений об'єкт нерухомого майна визначений як житловий будинок по [ADDRESS], з зазначенням 1/4 розміру частки власності. Таким чином, у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на ? частку в праві власності на будинок [ADDRESS]. Підпунктом 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З урахуванням вищенаведеного, у зв'язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа на нерухоме майно, йому необхідно звернутися до суду за визнанням права власності на спадкове майно в судовому порядку і подальшою його реєстрацією у відповідних органах на підставі рішення суду. Відповідно листа Міністерства юстиції України від 21 травня 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Враховуючи що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, є спадкоємцем але не може отримати свідоцтво про право власності на все спадкове майно, оскільки відомості внесенні в єдиний державний реєстр прав власників нерухомого майна щодо права власності, не співпадають з відомостями, зазначеними в правовстановлюючих документах, суд вважає за можливе визнати за [PERSON]. в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частку домоволодіння по [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст.ст. 1218, 1223, 1297 ЦК України,

Outcome: approved