overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26.12.2014 року, від якого дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, непорозуміння. Таким чином, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, однак в судове засідання не зявився, надавши до суду, разом з позовом, заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти заочного рішення не заперечувала (а.с.18). У звязку з тим, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, фіксування процесу, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, судом не проводилось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб сторони з 26.12.2014 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.15). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно - шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що дружиною не заявлено клопотання про зміну її прізвища, суд вважає за необхідне залишити прізвище дружині «Зимогляд». Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2003 року, який було зареєстровано виконкомом Орлівщинської сільської ради новомосковського району Дніпропетровської області. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2018 року, причиною розпаду сім`ї є те, що між сторонами стало відсутнє порозуміння, втрачено почуття любові та поваги. В судове засідання позивач не з`явився, але звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу за його позовом розглянути без нього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час слухання справи була повідомлений належним чином, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2003 року (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з липня 2018 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідно до ст.112 СК України прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2012 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено з березня 2014 року через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки та непорозуміння. Таким чином, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, однак в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи у свою відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб сторони з 27.04.2012 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.6), від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8). Судом встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно - шлюбні відносини з березня 2014 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Крім того, враховуючи те, що відповідачем не заявлено клопотання про зміну її прізвища, суд вважає за необхідне залишити прізвище дружини «[PERSON]». Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28.11.2011 року, від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено з квітня 2013 року через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, непорозуміння. Таким чином, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, однак в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи у свою відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. У зв'язку з тим, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, фіксування процесу, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, судом не проводилось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про шлюб сторони з 28.11.2011 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.3), від якого мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно - шлюбні відносини з квітня 2013 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що дружиною не заявлено клопотання про зміну її прізвища, суд вважає за необхідне залишити прізвище дружини «[PERSON]». Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 29.08.1981 року, від якого мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено з кінця 1993 року через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, непорозуміння. Таким чином, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду, однак в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про слухання справи у свою відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, а тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони з 29.08.1981 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.5), від якого мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно - шлюбні відносини з кінця 1993 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали. Тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що дружиною не заявлено клопотання про зміну її прізвища, суд вважає за необхідне залишити прізвище дружини «[PERSON]». Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 11.02.1994 року, від якого мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинено з березня 2010 року через втрату почуття любові та поваги, подружжям спільне господарство не ведеться, кожен живе окремо і своїм життям, тому позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, через небажання обох сторін. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, одночасно позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не запаречує (а.с.74). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та дату слухання повідомлена належним чином, а тому у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд з погодження позивача, вирішив заочно розглядати справу на підставі доказів, що є в справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб сторони з 11.02.1994 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), від якого мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Ухвалою суду від 31.10.2013 року сторонам надавався 5-ти місячний строк для примирення (а.с.49,50), після спливу якого примирення так і не відбулося. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя остаточно припинило сімейно - шлюбні відносини з березня 2010 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка не ставить питання про відновлення свого дошлюбного прізвища, після розірвання шлюбу їй слід залишити її шлюбне прізвище. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачкою знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2014 року, який було зареєстровано у Синельниківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 29. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з липня 2015 року, причиною розпаду сім'ї є відсутність взаємопорозуміння, взаємоповаги, що призвело до втрати почуття любові та поваги між ними. Кожен з них живуть окремо своїм життям, спільного господарства не ведуть. Ухвалою судді від 08 листопада 2018 року відкрито провадження у справі. Справа знаходилась в провадженні судді Майної Г.Є. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 22 листопада 2018 року справа передана судді Сорокі О.В.. В підготовче засідання позивач не з'явився, звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу за його позовом розглянути у підготовчому засіданні без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не з'явилася, але звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути у підготовчому засіданні без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2014 року (а.с. 14). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з липня 2015 року, і з того часу сторони спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідності до ст.112 СК України прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2007 року, який було зареєстровано у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 130. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2016 року, причиною розпаду сім'ї є те, що між сторонами стало відсутнє порозуміння, втрачено почуття любові та поваги, внаслідок чого в сім*ї почали відбуватися сварки. В підготовче засідання позивач не зявився, але звернувся до суду з заявою в якій просить цивільну справу за його позовом розглянути у підготовчому засіданні без нього, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовче засідання не зявилася, але звернулася до суду з заявою в якій просить цивільну справу розглянути у підготовчому засіданні без неї, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2007 року (а.с. 4), від даного шлюбу сторони дітей не мають. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2016 року, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не поновлювали, а тому суд у відповідно до ст.112 СК України прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду з позовом до [PERSON] з вимогами якої є стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 12555,07 грн. Позов про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, одночасно подавши позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І., про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме квартири [ADDRESS] , посилаючись на те, що указана нерухомість вибула з його володіння внаслідок неправомірних дій відповідачів. В обґрунтування заяви про забезпечення позову [PERSON] посилається на те, що позов ним подано з підстав того, що є власником квартири [ADDRESS] , однак без його відома та згоди 02.12.2016 року [PERSON] з посиланням на те, що вона є іпотекодержателем цієї нерухомості відчужила квартиру [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П., яким також зареєстровано право власності на вказану квартиру за [PERSON] Оскільки на сьогодні існує реальна загроза подальшої перереєстрації права власності на спірну квартиру на третіх осіб, що ускладнить виконання судового рішення у справі, у разі задоволення позову, заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на цю квартиру. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались. Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Враховуючи обґрунтованість наведених заявником доводів про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову, підсудність поданого ним позову Оболонському районному суду міста Києва, наявності реальних ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі у разі невжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне на праві приватної власності [PERSON] майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26.10.2013 року у цивільній справі №756/8428/13-ц задоволено первісний позов [PERSON] та визнано його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , а у задоволенні його зустрічного позову - відмовлено. Оскільки він має намір подати заяву про перегляд цього судового рішення у зв`язку із виключними обставинами, [PERSON] просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на спірну квартиру. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Враховуючи, що розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням судового рішення по суті спору, суд не має процесуальних підстав для задоволення заяви [PERSON] про забезпечення його зустрічного позову після ухвалення судового рішення у справі. За таких обставин заява [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову, задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed