Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому та [PERSON], який помер [INFO] року, [PERSON], яка померла [INFO] року, [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. При цьому частки в силу положень ЦК України вважаються рівними. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина на 1/4 вищезазначеної квартири, яку успадкувала дружина померлого [PERSON], однак, остання спадщину оформити не встигла, так як померла [INFO] року. Після її смерті, відкрилась спадщина на 2/4 квартири. Заповіту [PERSON] не складала, спадкоємцями першої черги за законом є він та відповідач, яка у встановлений статтею 1270 ЦК України строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, а він подав заяву до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини в порядку частини 1 статті 1269 ЦК України. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливістю встановити склад спадкового майна. Посилаючись на викладені обставини, враховуючи, що він є власником 1/4 квартири, відповідачка також є власником 1/4 квартири, однак спадщину після смерті батьків не приймала, а він прийняв, та враховуючи, що не визначена частка спадкодавця у спільному майні, оригінал свідоцтва про право власності втрачений, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частки в квартирі [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується матеріалами справи, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. За таких обставин суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень статті 280 ЦПК України. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 29 грудня 1993 року, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (аркуш справи 7). На час вчинення цієї дії - приватизації квартири, чинним був ЦК Української РСР та Закон України «Про власність». Разом з тим, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності. Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з статтею 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Доказів того, що між співвласниками була домовленість про розподіл часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], у справі не здобуто, а тому їх частки, відповідно до вимог чинного законодавства, слід вважати рівними. Таким чином, розмір часток кожного із співвласників майна - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яке знаходиться у спільній сумісній власності, складає по 1/4 частці цього майна - квартири [ADDRESS]. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у своїй постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив судам, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. [PERSON], помер [INFO] року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (аркуш справи 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина - [PERSON], оскільки постійно проживала в будинку разом з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області, копією свідоцтва про шлюб (аркуш справи 10, 12). Отже, після смерті [PERSON], [PERSON] належало вже 2/4 частки квартири [ADDRESS]. Проте, [PERSON] своїх спадкових прав оформити не встигла, так як померла [INFO] року (аркуш справи 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 2/4 частки в квартирі [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишила (аркуш справи 36). Позивач є спадкоємцем І черги за законом (аркуш справи 11). Відповідно до заяви, наявної в матеріалах спадкової справи та поданої до нотаріуса позивач прийняв спадщину (аркуш справи 37 зворот). Інших спадкоємців за заповітом чи за законом, чи таких, що мають право на обов'язкову частку, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає, що підтверджується наданою нотаріусом копією спадкової справи № 68/2016, заведеною після смерті [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, зокрема на частку в квартирі [ADDRESS], через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та неможливістю встановити склад спадкового майна, про що нотаріусом винесена відповідна постанова (аркуш справи 5). Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 2/4 частки в квартирі [ADDRESS], що залишилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач є власником 1/4 частки вказаної квартири в порядку приватизації. Оригінал документа про право власності на дане нерухоме майно відсутній. Право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно порушує права позивача як власника 1/4 частки квартири, а тому вимога про визнання права власності на 1/4 частки квартири підлягає задоволенню. Таким чином, враховуючи частку спадкового майна (2/4) за позивачем слід визнати право власності на 3/4 частки в квартирі [ADDRESS]. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору залишити за ним у зв'язку з поданою про це письмовою заявою.

Outcome: approved