Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначив, що він являється власником квартири №22, що знаходиться в житловому будинку №90 по вул. П.Кравчика, в м.Ладижин, Вінницької області. З 30.04.2013 року в даній квартирі зареєстрував відповідачку [PERSON], [INFO], уродженку [INFO], якій реєстрація була потрібна для працевлаштування в м. Ладижин на роботу. По місцю реєстрації вона не проживає, участі в витратах по утриманню квартири не приймає, місце проживання її не відоме. Тому просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Подав суду заяву згідно якої просив справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала. В поштовому повідомленні, яке повернулося з поштового відділення до суду, розписався позивач [PERSON], так як відповідачка не проживає за вищезазначеною адресою. За таких обставин, відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик відповідачеві вручено їй належним чином. Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, судом, за згодою позивача, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири № 22, що знаходиться в житловому будинку №90 по вул. П.Кравчика, в м. Ладижин, Вінницької області, що підтверджується: дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2000 року та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 16550509 від 22.01.2014 року. Відповідач [PERSON] з 30.04.2013 року зареєстрована в квартирі № 22, що знаходиться в житловому будинку № 90 по вул. П.Кравчика, в м. Ладижин, Вінницької області, що підтверджується копією паспорта відповідачки та довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування особи виданої Ладижинського міського сектору ДМС України у Вінницькій області 19.06.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому суд вважає, що [PERSON], як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування своїм майном шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є наймачем житлового приміщення в належній [PERSON] квартирі №22, що знаходиться в житловому будинку №90 по вул. П.Кравчика в м.Ладижин Вінницької області. Договір найму жилого приміщення у вказаному будинку між сторонами не укладався. Відповідач не є членом сімї власника квартири. А тому вона не має права користування житловим приміщенням у даній квартирі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], будучи зареєстрованою в належній позивачу квартирі та не маючи при цьому права користування даним будинку, обмежує право позивача на користування даною квартирою. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved