overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: участі та виконання нею заходів з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони 04 травня 1986 рік. Свої вимоги мотивував тим, що є інвалідом І групи довічно, внаслідок виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. На момент аварії у 1986 році був водієм Автотранспортного підприємства 09124 та відповідно до Наказу даного підприємства № 68 від 26.04.1986 року був залучений до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони та виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З метою реалізації свого права, заявник звернувся до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про видачу посвідчення інваліда війни, для чого надав всі необхідні документи, але йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту залучення та виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у складі формувань Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням. На підставі викладеного, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою та просить встановити факт його участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони 04 травня 1986 р. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, повідомлені про час та дату розгляду справи належним чином. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: участі та виконання ним заходів з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони з 26 квітня 1986 рік. Свої вимоги мотивував тим, що є інвалідом ІІ групи довічно, внаслідок виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. На момент аварії у 1986 році займав посаду майстра цеху РСЦ Чорнобильської АЕС, крім того був залучений до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони та виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 р.. З метою реалізації свого права, заявник у січні 2018 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про видачу йому посвідчення інваліда війни, для чого надала всі необхідні документи, але йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю документального підтвердження факту його залучення та виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у складі формувань Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням. На підставі викладеного, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою та просить встановити факт його участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони 26.04.1986 р. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2018 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання заявник, представник заявника не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Представником заявника подано заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує вимоги заяви та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, повідомлені про час та дату розгляду справи належним чином, причини не явки до суду не повідомили. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: участі та виконання ним заходів з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони з 29 квітня по 04 травня 1986 рік. Свої вимоги мотивував тим, що є інвалідом І групи довічно, внаслідок виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, що підтверджується відповідним посвідченням. На момент аварії у 1986 році займав посаду слюсаря в Управлінні будівництва Чорнобильської АЕС, крім того був залучений до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони та виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: з 29.04.1986 р. по 04.05.1986 р. - погрузка-вигрузка піску та свинцю; евакуація УБ ЧАЕС в Поліське, що підтверджується маршрутним листом. З метою реалізації свого права, заявник у січні 2018 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення із заявою про видачу йому посвідчення інваліда війни, для чого надала всі необхідні документи, але йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю документального підтвердження факту його залучення та виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у складі формувань Цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням. На підставі викладеного, заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою та просить встановити факт його участі та виконання заходів по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань Цивільної оборони у період з 29.04.1986 р. по 04.05.1986 р. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.01.2018 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання заявник, представник заявника не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Представником заявника - [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує вимоги заяви та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, повідомлені про час та дату розгляду справи належним чином, причини не явки до суду не повідомили. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт належності по батькові в документах одній і тій же особі, а саме, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж сама особа. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 20.02.2019р. ним було отримано лист від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з інформацією про відмову в призначенні пенсії по інвалідності, оскільки в документах, що містяться в матеріалах пенсійної справи, наявні розбіжності щодо по батькові заявника. Встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання пенсії по інвалідності. В судовому засіданні заявник підтримав викладені в заяві обставини та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. За даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до копії паспорту, [PERSON] народився [INFO] в с. Немир Рожищенського району Волинської області (а.с.4) Згідно посвідченя особи серії [NUMBER] виданого 15 лютого 1990 року Військовою частиною [NUMBER] , остання видано на ім`я російською мовою « [PERSON] ». Відповідно до копії експертного висновку №056/363-m від 10.07.2012р., з урахуванням зазначеного імена по батькові [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ), рос. [PERSON] (паспорт, запис російською мовою [PERSON] ) та [PERSON] , рос. [PERSON] (посвідчення особи, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах імен по батькові від варіантів особового імені Клим/Климентій і зумовлені поліваріативністю особових імен спільного походження. Оскільки заявником, окрім посвідчення особи не надано інших документів, в яких наявні протиріччя, розбіжності щодо побатькові останнього, та які наявні в матеріалах Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, суд вважає за необхідне задовольнити заяву частково та встановити факт належності посвідчення особи (удостоверения личности) серії [NUMBER] виданого 15 лютого 1990 року Військовою частиною [NUMBER] на ім`я « [PERSON] » [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що Спорів щодо поділу спільно набутого майна, визначення місця поживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання на даний час між ними не має. Подружжя разом не проживає вже на протязі чотирьох років. Позивач вважає, що їх з чоловіком сімейне життя не склалось, стосунки з часом погіршились, і в зв`язку з цим подальше підтримання шлюбних відносин є неможливим. Крім цього їх нічого вже не пов`язує, вони не підтримують подружніх стосунків та не проживають разом. На даний час шлюбні відносини між ними фактично розірвані, спільне проживання неможливе, а шлюб має лише формальний характер. З огляду на викладене, просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явилася, позовні вимоги визнала. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2012 року, про що у відділі державної реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції АР Крим за актовим записом № 487, відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2009 р., позивач став власником квартири розташованої за адресою - [ADDRESS] . Під час прийняття спадщини відповідач відмовився від своєї частки в спадковому майні на користь позивача, але з реєстрації не знявся та зареєстрований на частині, що прийняв позивач. Відповідач фактично з дня реєстрації в квартирі не проживає та не з`являється, що підтверджується актом про непроживання від 24.06.2019р. складеним ЖЕД № 302, вих. №71. З огляду на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки він не проживає в ньому без поважних причин понад шість місяців. В судове засідання позивач не з`явився до суду, надіслав заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду електронною поштою надіслав заяву щодо слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2009р., [PERSON] є власником квартири розташованої [ADDRESS] . Факт відсутності відповідача без поважних причин більше одного року за місцем його реєстрації підтверджується актом про непроживання від 24.06.2019р. складеним ЖЕД №302. Відповідно до ст.4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява обгрунтована та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив визнати шлюб, укладений між ним та [PERSON] та зареєстрований за №11 31.12.1983 року Виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Хорольського району Полтавської області недійсним. 02.07.2020р. до суду подано заяву про зміну предмета позову, згідно якого позивач [PERSON] просив розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача підтримала заяву. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, про що подала відповідні заяву до суду. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.12.1983р., про що у Виконавчому комітеті Адріївської сільської ради Хоролського району Полтавської області складено актовий запис №11, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01.06.2001р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що протягом 5-7 років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений. В матеріалах позовної заяви міститься прохання останнього про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2001р., про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №446, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати та не проживають разом біля двох років, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені витрати позивача, а саме витрати на сплату судового збору в розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05.06.2004р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №589 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами та фактично сім`я припинила своє існування. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та просить слухати справу за її відсутності. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2004р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №589, відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження (а.с.7). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05.10.2012р. сторони уклали шлюб, який зареєстрований за №1229 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, у зв`язку з чим у них виникають сварки та непорозуміння. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Частина 1 ст. 206 ЦПК України визначає, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2012р., про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис №1229, відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ., відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с.8-9). На підставі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 с. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою суду від 10.04.2019р. сторонам був наданий строк для примирення строком на п`ять місяців. Судом встановлено, що позивач та відповідач не мають наміру спільно проживати як сім`я, а збереження шлюбу істотно порушує право сторін через категоричність обох до примирення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved