Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх сина - [PERSON], [INFO], призначити себе його опікуном та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини. Позов обґрунтований тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, яка фактично проживає з позивачем. Батько дитини, [PERSON], ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, життям дитини не цікавиться. Мати дитини, [PERSON] проживає окремо від дитини, має іншу сім'ю, життям дитини також не цікавиться. Відповідачі написали нотаріально посвідчені заяви про відмову від батьківських прав щодо свого сина. В судовому засіданні позивач представник Служби у справах дітей Оріхівської райдержадміністрації Запорізької області Веселий В.В. позовні вимоги підтримали, пославшись на факти та норми права, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову в частині вимог про стягнення аліментів, посилаючись на скрутне матеріальне становище. В іншій частині позов визнала. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову, заяв чи клопотань не подав. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі є батьком та матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського району Запорізької області 15.07.2004 року. Згідно Висновку Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 29.02.2016 року, відповідачі тривалий час належним чином свої батьківські обов'язки не виконують З серпня 2015 року дитина проживає у позивача, де почуває себе спокійно та комфортно. Батько дитини ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, життям дитини не цікавиться. Мати дитини, [PERSON] проживає окремо від дитини, має іншу сім'ю, життям дитини також не цікавиться. У зв'язку з цим зазначений орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. 02.02.2016 року відповідачі склали нотаріально посвідчені заяви про відмову від своїх батьківських прав щодо [PERSON] Як випливає з Висновку Служби у справах дітей Оріхівської райдержадміністрації Запорізької області від 18.04.2016 року № 01-11/314, Акту обстеження умов проживання від 25.02.2016 року, характеристикою на [PERSON] за місцем навчання, дитини проживає в родині позивача, де створено належні умови для його нормального матеріального, фізичного та духовного розвитку, а самого позивача доцільно призначити опікуном [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час розгляду судом справи суду надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачем від виховання та утримання своєї малолітньої дитини, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Щодо вимог про стягнення аліментів суд виходить з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач проживає окремо від дитини, участі в утриманні дитини не бере, що підтверджується сукупністю наявних у справі документів та відповідачем не спростовано. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які проживають окремо від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просив суд визначити аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] на підтвердження заперечень проти позову в частині стягнення аліментів послалась на те, що на її утриманні знаходяться дві інші дитини, яких вона виховує самостійно, а тому вона не в змозі сплачувати аліменти на [PERSON] Згідно довідки про доходи від 17.05.2016 року, виданої відповідачу [PERSON] за місцем роботи (ТОВ «МБК-Продукт»), її щомісячний дохід не досягає 1500,00 грн. Суд не погоджується із заявленим позивачем розміром позовних вимог, оскільки він не враховує матеріального становища відповідача та її обов'язку утримувати інших дітей. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути аліменти з [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 100,00 грн. на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Аналогічний розмір аліментів суд вважає за можливе стягнути й з іншого відповідача, [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що відповідачі в даному випадку не позбавлена права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. У зв'язку з позбавленням батьківських прав обох батьків [PERSON] за ним має бути встановлена опіка як за дитиною, позбавленою батьківського піклування, а позивач, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, може бути призначений йог опікуном. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial