Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до [PERSON] і просив стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 25000гривень. На обґрунтування позовних вимог позивач повідомив, що 11.01.2016 року [PERSON] отримав від нього в борг кошти в розмірі 25000гривень, які зобовязався повернути 25.04.2016року. Незважаючи на те, що термін повернення коштів минув, відповідач кошти не повертає, що стало підставою для звернення до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не направив. Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд\~ вважає, що позов обґрунтований і\~ підлягає\~ задоволенню з таких підстав. Дані правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов'язань, що виникли між сторонами. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України, а в ч.1ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.ст.525,526,527,530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, що випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У судовому засіданні встановлено, що 11.01.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг кошти в розмірі 25000 грн., які зобовязався повернути 25.04.2016року. Незважаючи на те, що термін повернення коштів минув, відповідач кошти позивачу не повертає, що стало підставою для звернення ним до суду. Цей факт підтверджується письмовою розпискою, виданою [PERSON] 11.01.2016 року. Цю розписку суд приймає до уваги з таких підстав. У своїй правовій позиції, висловленій у судових рішеннях № 6-63цс 13 від 18 вересня 2013 року і № 679 цс 14 від 02 липня 2014року, Верховний суд України зазначив, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа, наданого для підтвердження позовних вимог, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Вирішуючи справи вказаної категорії суд повинен встановити наявність між позивачем та відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. З аналізу письмової розписки видно, що [PERSON] зобовязався повернути кошти в сумі 25000грн. Звідси слідує, що між сторонами був укладений договір позики. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до квитанції № 0.0.710676307.1 від 20.02.2017 року сплачено судовий збір в розмірі 640,00грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved