Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду 18.06.2015р. з позовом, вказавши, що наказом № 177-к від 30.04.15 року він був звільнений з роботи за ч.2 ст. 36 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним. Наказом № 534-к від 27.08.98р. він був прийнятий на посаду слюсаря по експлуатації та ремонту підземних газогонів відповідача. 07.12.12р. за станом здоров'я, як ліквідатор 1 категорії аварії на ЧАЕС та інвалід війни 3 групи, він був переведений контролером газового господарства абонентської служби. Наказом № 394-к від 31.10.13р. було перейменовано назву відділу і його посада стала називатись контролер газового господарства супроводження клієнтів фізичних осіб управління обліку та балансів. Умови праці залишились ті ж самі. В грудні 2014р. його викликали до відділу кадрів та пояснивши, що його посада буде скорочуватись, запропонували написати заяву про переведення на тимчасову роботу на період контролера, яка перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, та повинна була вийти на роботу не раніше 2017 року. Маючи намір пропрацювати ще принаймні два роки і не маючи іншого виходу, він погодився та написав відповідну заяву. Був виданий наказ, яким він переведений на тимчасову роботу на період відпустки [PERSON] до 2017 року. Він був ознайомлений з даним наказом під розпис. 29 квітня 2015 року його повідомили про звільнення, так як виходить з декретної відпустки [PERSON] Для нього це стало шоком, він так перенервував, що в нього трапився гіпертонічний криз і йому був виданий лікарняний лист на дві доби із зазначенням приступити до роботи 01 травня 2015 року. 1 травня - святковий та неробочий день. Вихідні дні у травні 2015 року тривали з 1 по 5 травня і тому першим робочим днем у травні було 5 число. 05 травня 2015 року він був госпіталізований та перебував на стаціонарному лікуванні до 19 травня 2015 року. Все це сталося через протиправну поведінку відповідача. 20 травня 2015 року він вийшов на роботу і був повідомлений, що його звільнено. Його обурили такі дії адміністрації, адже він погоджувався на перевід з безстрокового договору на строковий лише за умови праці до 2017 року, а його звільнено через 4,5 місяці та ще й період перебування на лікарняному. Отримавши та знайомившись з копією наказу № 478-к від 01.12.14 року він помітив, що той змінений, а саме в ньому відсутня дата до якої він повинен був працювати за терміновим договором, а також внесено не одну особу, що перебуває у декретній відпустці, а двох -: [PERSON] та [PERSON] та зазначено термін до виходу на роботу однієї з них. До наказу додано акт від 01.12.14 р. про ніби то його відмову від ознайомлення з ним, що не відповідає дійсності, так як він власноруч писав заяву про перевід на тимчасову роботу і тому в нього не було підстав відмовлятись від ознайомлення. В наказі, з яким я був ознайомлений було зазначено одну особу, що перебувала у відпустці, а не двох, і в ньому було вказано, що робота триватиме до 2017 року, що його влаштовувало. Він як інвалід війни та ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС повинен бути працевлаштований при будь-якій реорганізації виробництва. Перевести його на інші умови праці без його згоди, не порушивши норм трудового законодавства, відповідач не міг. Те що сталось є обманом і підтасовкою документів. Акт про відмову від ознайомлення з наказом про перевід, як і акт про відмову від ознайомлення з наказом про його звільнення складено лише працівниками відділу кадрів, що є зацікавленими особами і тому даний акт слід оцінювати критично. Він дійсно відмовився від отримання наказу про звільнення оскільки вважав його незаконним, але з наказом про переведення він був ознайомлений під позписку, оскільки власноруч писав заяву про перевід. Наказ про його звільнення був виданий в той час, коли він перебував на лікарняному. Його звільнення хоч і оформлене, як звільнення за згодою сторін через закінчення строку трудового договору, є фактично звільненням з ініціативи власника. Через незаконне звільнення він втратив заробіток в сумі 4131 грн, Крім матеріальної шкоди йому завдано і моральних страждань, так як через звільнення він пережив гіпертонічний криз, його маральні страждання продовжуються і тепер. Він безробітний і це пригнічує його. Свої моральні страждання він оцінює в 2000 гривень. Позивач просить поновити його на роботі, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 3450 гривень, моральні збитки в сумі 2000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, моральну шкоду просить стягнути в сумі 5000 гривень. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, вказавши, що позивач працював контролером газового господарства відділу супроводження клієнтів фізичних осіб управління обліку та балансів. Наказом по Товариству «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників» № 741 від 16.10.2014 з 16.10.14р. ліквідовано відділ супроводження клієнтів фізичних осіб управління обліку та балансів та скорочено штатні посади контролерів газового господарства відділу супроводження клієнтів - фізичних осіб у кількості 101 штатна одиниця. Позивачу 06.11.2014р. вручено попередження про наступне звільнення його з роботи по закінченні 2-х місяців у зв'язку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України. Одночасно позивачу запропонована для працевлаштування інша робота, яку мало Товариство станом на 06.11.14 - контролера газового господарства відділу обліку газу управління обліку та балансів за строковим трудовим договором. Із запропонованою вакансією [PERSON] погодився. 26.11.2014р. він написав заяву з проханням перевести його контролером газового господарства відділу обліку газу управління обліку та балансів за строковим трудовим договором з першого грудня 2014р. на період відпусток [PERSON] та [PERSON] для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку до дня фактичного їх виходу з цієї відпустки. Відповідач видав наказ № 478-к від 01.12.2014 про переведення позивача за строковим трудовим договором на період відпусток [PERSON] та [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату працівників. З вказаним наказом позивач ознайомився, але поставити свій підпис про ознайомлення з даним наказом він відмовився, про що складено акт 01.12.2014р. 29.04.2015р. [PERSON] надала Товариству заяву про переривання своєї відпустки та що 05.05.2015р приступає до роботи за укладеним раніше строковим трудовим договором на період відпустки [PERSON] для догляду за дитиною до досягнення нею З річного віку. 29.04.2015р. позивачу повідомлено про закінчення строку трудового договору у зв'язку перериванням відпустки [PERSON], після чого він пішов з роботи. Наказом № 177-к від 30.04.2015 [PERSON] звільнено у зв'язку із закінченням строку трудового договору п.2 ст.36 КЗпП України. З наказом позивач ознайомився, але підписатися про ознайомлення відмовився. Звільнення [PERSON]І.є законним. Вислухавши позивача, представника відповідача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає, що в позові необхідно відмовити повністю. Судом встановлено, що з 27.08.1998 р. [PERSON] працював в ПАТ «Криворіжгаз» (а.с. 3 копія довідки). Згідно наказу ПАТ «Криворіжгаз» № 741 від 16.10.2014р. ліквідовано відділ супроводження клієнтів - фізичних осіб управління обліку та балансів, скорочені штатні посади, в тому числі 101 одиниця посади контролера (а.с.30-31). 06.11.2014р. [PERSON] був попереджений про звільнення у звязку із скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.35). 26.11.2014р. [PERSON] звернувся до голови правління ПАТ «Криворіжгаз» з заявою про переведення його в звязку із скороченням посади з 01.12.2014р. контролером газового господарства відділу обліку газу управління обліку та балансів за строковим договором на період відпусток [PERSON] та [PERSON] для догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку до фактичного виходу [PERSON] та [PERSON] з цієї відпустки (а.с.36 копія заяви). Вказана заява про переведення написана позивачем власноручно і цією заявою спростовуються посилання його на те, що була його згода про працю за строковим договором лише на час відпустки [PERSON] і саме до 2017р. і те, що був такий наказ. Наказом від 01.12.2014 р. № 478-к [PERSON] - контролера газового господарства відділу супроводження клієнтів-фізичних осіб управління обліку та балансів, з 01 грудня 2014 року контролером газового господарства відділу обліку газу управління обліку та балансів за строковим трудовим договором на період відпусток [PERSON] та [PERSON] для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до дня фактичного виходу [PERSON] або [PERSON] з цих відпусток (до події, яка відбудеться раніше в часі), з місячною тарифною ставкою 1700,00 грн. у зв?язку зі скороченням штату працівників (а.с. 7 копія наказу). Згідно акту від 01.12.2014 р. про відмову [PERSON] від підпису при ознайомленні в наказі про переведення, [PERSON] в присутності заступника начальника відділу кадрів управління з персоналу [PERSON], провідного інженера відділу кадрів [PERSON], провідного інженера відділу кадрів [PERSON] відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з наказом ПАТ «Криворіжгаз» від 01.12.2014 р. № 478-к про переведення [PERSON], про що складено акт (а.с. 6,39 копія акту). Відмовившись підписати наказ про переведення, текст якого співпадає з текстом його заяви, позивач тем не менш перейшов працювати на вказану в наказі посаду. 29.04.2015р. [PERSON] звернулася до голови правління ПАТ «Криворіжгаз» з заявою, в якій просить перервати їй відпустку для догляду за дитиною і вона приступає до роботи з 05.05.2015р. (а.с.40 копія заяви). Згідно акту від 29.04.2015р. [PERSON] було розяснено, що строковий трудовий договір з ним буде розірвано в звязку з виходом з відпустки [PERSON] (а.с.41 копія акту). 30.04.2014р. видано наказ № 177-к про звільнення [PERSON] з роботи у звязку з закінченням строкового трудового договору за п.2 ст. 36 КЗпП України, підставою чого є заява [PERSON] про вихід на роботу (а.с.42 копія наказу). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В звязку з скрутним фінансовим станом вона в квітні 2015р. написала заяву і вийшла на роботу, залишивши дитину з бабусею. Але бабусі було важко з малою дитиною і тому наприкінці травня 2015р. вона знов пішла у відпустку. В період з 29 квітня 2015 р. по 30 квітня 2015 року включно [PERSON] знаходився на амбулаторному лікуванні в амбулаторії КЗ «Криворізька міська лікарня № 3» ДОР» (а.с.5 копія листка непрацездатності). В період з 05 травня 2015 р. по 19 травня 2015 року включно [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 3» ДОР» (а.с.4 копія листка непрацездатності). Посилання позивача на те, що його було звільнено під час перебування у відпустці, судом до уваги не приймається, так як відповідно до частини 3 статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності з ініціативи власника або уповноваженої ним особи, а позивача було звільнено згідно пункту 2 статті 36 КЗпП України в звязку з закінченням строку трудового договору. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статей 10,60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 статті 59 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд вважає, що позивач не довів незаконність його звільнення з роботи, дії відповідача по звільненню позивача є законними, а тому позивач не підлягає поновленню на роботі, не може бути стягнення заробітна плата за час вимушеного прогулу та моральна шкода, так як законним звільненням позивачеві не завдано такої шкоди.

Outcome: dismissed