Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розділити майно подружжя, нажите в період спільного проживання з Відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 1999 року по 20.09.2007 року проживала з [PERSON] (далі Відповідач) у зареєстрованому шлюбі. Після розлучення Позивач фактично примирилася з Відповідачем та проживала з ним у фактичних шлюбних стосунках до травня 2013 року. Проживаючи разом сторони спочатку жили в однокімнатній квартирі [ADDRESS], яка належала Відповідачу на праві приватної власності, а 26.06.2002 року за подаровані Позивачці та позичені кошти вони купили двох кімнатну квартиру [ADDRESS] площею 49.1 мІ, яка була суміжна з однокімнатною квартирою [ADDRESS]. Того ж року з дозволу відповідних служб, сторони перепланували суміжні квартири та утворили з однокімнатної квартири [ADDRESS] - двокімнатну площею 49 мІ, а з двокімнатної квартири [ADDRESS] - однокімнатну площею 32.8 мІ, яку 24 .12.2002 року продали за 5000 грн. [PERSON] Отримані від продажі квартири кошти використали для проведення індивідуального газового опалення в двокімнатну квартиру де вони проживали. Враховуючи, що Відповідач ухиляється від сплати аліментів та інших витрат на утримання неповнолітньої дочки, забезпечений житлом проживаючи в трьохкімнатній квартирі зі своєю матір'ю. та приймаючи до уваги, що спірну квартиру розділити не можливо, Позивачка просить збільшити її частку у спільно нажитому майні на 25% та визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS] з компенсацією Відповідачу 14 частини вартості квартири. В судовому засіданні Позивачка та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги змінили, просять визнати за Позивачкою право приватної власності на 12 частини квартиру [ADDRESS].. Представник Відповідача [PERSON] зазначених в позовній заяві вимог не визнає, вважає, що вказані в позовній заяві обставини не пов'язані між собою, у них різні об'єкти цивільно-правових стосунків та різне правове регулювання. Визнає, що відповідно ст. 332 ЦК України після перепланування та переобладнання квартира [ADDRESS] належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності. Не заперечує проти визнання за Позивачкою права власності на 12 квартири Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивачки та її представника, представника Відповідача та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги заявлені в судовому засіданні обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи із слідуючих обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що Позивачка та Відповідач з 24.07.1999 року по 20.09.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] яка проживає з Позивачкою. Після одруження сторони жили в однокімнатній квартирі [ADDRESS], яка належала на праві приватної власності Відповідачу. За час проживання в зареєстрованому шлюбі сторони 26.06.2002 року за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажі придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] площею 49.1мІ, вартістю 3000 гривен, яка була суміжна з квартирою [ADDRESS]. На підставі проектно-технічної документації та відповідних дозволів, сторони в 2002 році перепланували квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] та утворили з однокімнатної квартири [ADDRESS] - двокімнатну площею 49 мІ, а з двокімнатної квартири [ADDRESS] - однокімнатну площею 32.8 мІ, які були оформлені на Відповідача. За погодженням сторін 24.12.2002 року перепланована однокімнатна квартира [ADDRESS] була продана. Після розлучення в 2007 році сторони проживали разом з неповнолітньою дочкою у фактичних шлюбних стосунках по травень 2013 року. Після чергового сімейного конфлікту Відповідач припинив проживання в квартирі [ADDRESS] та проживає з своєю матір'ю в по [ADDRESS]. Судом також встановлено, що перепланована квартира [ADDRESS] не можливо розділити. Установлені обставини підтверджуються: поясненнями Позивачки та її представника, поясненнями представника Відповідача, копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.12); копією свідоцтва про народження дочки сторін [PERSON] (а.с.13),довідкою № 231 від 01.07.2013 року про склад сім'ї сторін 9а.с.14), копіями договорів купівлі-продажі квартири [ADDRESS] (а.с.15,16), проектно-технічною документацією про перепланування квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с.19-23), довідкою №28 від 11.02.2014 року про вартість квартири [ADDRESS]. (а.с.24). Також судом встановлено із довідок наданих Позивачкою, що вона в 2013 році несла витрати по обслуговуванню квартири [ADDRESS], а саме витрати по оплаті використаної електроенергії, за користування телефоном та Інтернетом, за користуванням газом, водопостачанням та обслуговуванням житлового будинку (а.с.27-35). Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідую чого висновку. Так, відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного Кодексу України, ст.368 ЦК України - майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Як встановлено судом сторони за проживали фактично як одна сім'я з 1999 року по 2013 рік. За вказаний час сторони придбали квартиру [ADDRESS], яку після перепланування продали та збільшили площу квартири [ADDRESS] по цій же вулиці, яка належала Відповідачу на праві приватної власності. По скільки представник Відповідача відповідно до вимог ст.332 ЦК України визнає, що двохкімнатна квартира [ADDRESS] належить сторонам на праві спільної сумісної власності, то відповідно до вимог ст. 69 СК України, ст.372 ЦК України - майно, що є у спільній сумісній власності подружжя, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Статтею 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено в судовому засіданні із довідки №28 від 11.02.2014 року виданої Тетіївським міжміським бюро технічної інвентаризації після перепланування квартиру [ADDRESS] не підлягає розподілу. А тому в силу цих обставин та побажанням Позивачки, проти яких не заперечує представник Відповідача, суд вважає, що за Позивачкою необхідно не обхідно визнати право приватної власності на 12 частину квартири задовольнивши таким чином вимоги Позивачки заявлені в судовому засіданні. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача потрібно стягнути на користь Позивача судові витрати в сумі 398.4 грн. судового збору та 239 грн. вартості зза оцінку нерухомого майна, а всього 637.4 (398.4+239) гривні.

Outcome: approved