Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У цій квартирі разом з ним зареєстрована відповідач [PERSON] - колишня дружина. 16.07.2019 року шлюб між ними було розірвано. [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає з березня 2018 року і відсутня без поважних причин. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність її реєстрації у квартирі порушує його права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження вказаною квартирою. Він змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Оскільки відповідач відсутня за місцем реєстрації більше, ніж два роки, він вважає її такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON] є його колишньою дружиною. Квартиру в [ADDRESS] , він отримав у спадок і є єдиним її власником. В зазначеній квартирі він зареєстрував дочку та дружину в 2011-2012 року під час шлюбу. Після розірвання шлюбу в липні 2019 року [PERSON] за власним бажанням покинула спірне житло та переїхала жити до своєї матері за іншою адресою. 24.03.2019 року між ними сталася сварка, після якої відповідач забрала всі свої особисті речі, половину нажитого майна, вивезла меблі та виїхала з квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , який є її сусідом і проживає по [ADDRESS] . У вказаному житловому приміщенні проживали його колишня дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , однак вже півтора року позивач живе один. Вона бачила, як приїздила машина та завантажувалися меблі. Біля цієї машина стояла сестра [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , який є її сусідом і проживає по [ADDRESS] . З весни минулого року вона не бачила дружини [PERSON] - [PERSON] . Коли вона була у нього в квартирі, то речей [PERSON] не бачила. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] пішла з квартири. Також вона бачила, як з квартири виносили меблі. 29.09.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.04.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., в реєстрі №1-861, та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26728647 від 16.07.2010 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 07.09.2020 року №13583, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , станом на 07.09.2020 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та донька [PERSON] . Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.07.2019 року по справі №428/4422/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10.09.2011 року, був розірваний. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з березня 2019 року, оскільки переїхала проживати до іншого місця проживання. Зазначена обставина підтверджується свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що колишня дружина позивача [PERSON] приблизно півтора року не проживає у спірній квартирі, виїхала з квартири до іншого місця проживання, забравши свої особисті речі та меблі. Аналізуючи свідчення свідків у сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач виїхала з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на проживання до іншого постійного місця проживання. Наведене свідчить про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення. Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] не проживає за місцем її реєстрації понад один рік і переїхала проживати до іншого місця проживання, то, відповідно, вона втратила право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved