Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Новопольської сільської ради Балтського району Одеської області про тлумачення заповіту, посилаючись на те, що [INFO] померла його прабабуся [PERSON]. За життя вона склала заповіт, який був посвідчений 17.05.2004 року секретарем Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, в реєстрі за № 70., відповідно до якого належний їй державний акт на право приватної власності на землю, розміром 2,55 га, [NUMBER] заповіла [PERSON]. Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що у заповіті допущено помилку у формулюванні змісту заповідального розпорядження, де вказано, що спадкодавець заповідає належний їй державний акт, а не відповідну земельну ділянку. В зв'язку з викладеним, позивач просить тлумачити заповіт. Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, викладені в позовній заяві вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Новопольської сільської ради Балтського району Одеської області до судового засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву в якій не заперечує проти заявлених вимог та просить суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації Одеської області від 13.12.2002 року № 318/А-2002, передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,55 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] (а.с.8). 17.05.2004 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 70. За змістом заповіту, [PERSON], належний їй державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], розміром 2,55 га, заповіла [PERSON] (а.с.6). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС Балтського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 313 ( а.с. 9). У зв'язку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказану земельну ділянку. Позивач, реалізуючи своє право на спадок, звернувся до приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, відповідно до чого заведено спадкову справу № 241/2017. Разом з тим, документально оформити спадкове майно не представилося можливим, оскільки в оригіналі заповіту допущено помилку у формулюванні змісту заповідального розпорядження, а саме: зазначено заповідаю «державний акт», замість заповідаю «земельну ділянку», про що свідчить лист-відповідь приватного нотаріуса Балтського районного нотаріального округу Пантілєєвої І.П. за № 1054/02-14 від 14.07.2017 року (а.с.7). Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1256 ЦК України, спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених ст. 213 ЦК України. Виходячи з аналізу положень норм ст. ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому, частина 3 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту. Судом встановлено, що при складанні тексту заповіту [PERSON], секретар сільської ради допустила помилку у формулюванні змісту заповідального розпорядження. За таких обставин, суд вважає за необхідне, тлумачити заповіт без внесення змін у його зміст, виходячи з волі [PERSON], яка фактично заповіла [PERSON] своє майно, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,55 га, розташованої на території Ухожанської сільської ради Балтського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 23.01.2003 року на підставі розпорядження Балтської райдержадміністрації Одеської області від 13.12.2002 року № 318/А-2002. На підставі викладеного,

Outcome: approved