Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 червня 2006 року, між ним та відповідачкою, [PERSON], було укладено шлюб, про що виконкомом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №8. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO]. 02 квітня 2014 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. На даний час вони з дружиною проживають окремо: він переїхав до матері у м. Івано-Франківськ, а відповідачка з дітьми залишилась проживати за місцем її прописки. Відповідачка категорично заперечує проти його спілкування з дітьми, тому він змушений звернутися до суду з проханням про встановлення порядку його участі у вихованні дітей. Вважає, що його спілкування з дітьми повинно відбуватися поза межами місця їх проживання та їхньої матері. На даний час стосунки між ним та його дружиною, а також її батьками є напруженими, часто виникають сварки. Деякі із таких скандалів закінчувались бійками, нанесенням тілесних пошкоджень. Зазначає, що малолітній вік дітей не стане на перешкоді його з ними спілкуванню без присутності матері та не буде жодним чином суперечити їхнім інтересам, так як він постійно, починаючи з моменту народження дітей, перебуває поруч з ними. Саме він знаходився у відпустці по догляду за малолітніми дітьми, що свідчить про те, що він може задовольнити усі потреби дітей відповідного віку по догляду за ними. Вважає за необхідне надати можливість йому забирати дітей за його місцем проживання де у нього буде більше можливостей спілкуватися з ними та розвивати їх. На підставі наведеного, просив зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди в участі у спілкуванні з дітьми - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Винести судове рішення, яким встановити наступний спосіб його участі у вихованні дітей: перші та треті вихідні місяця з 14.00 години п'ятниці до 19.00 години неділі надати йому можливість забирати дітей до себе за його місцем проживання; у літній період зобов'язати відповідачку передавати йому дітей 01 червня до 16 липня, у зимовий період з 28 грудня по 15 січня, або з 16 січня по 31 січня, останній тиждень березня, останній тиждень жовтня; з моменту коли син [PERSON] піде у школу, під час осінніх, зимових, весняних та літніх канікул, зобов'язати відповідачку передавати йому дітей на першу половину часу тривалості канікул. Такий графік встановити до досягнення дочкою 14 років. Ухвалою суду від 21.05.2014 року до участі у розгляді справи, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, залучено Орган опіки та піклування Рахівської РДА. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позові. Просив надати йому можливість забирати дітей за місцем його проживання, оскільки зустрічатися та спілкуватися з дітьми за місцем проживання їхньої матері він не має можливості через неадекватні дії його колишньої дружини та її батьків. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка, [PERSON], позовні вимоги визнала частково. В своїх показах зазначила, що вона не заперечує проти того, щоб її колишній чоловік зустрічався з дітьми. Однак, просила, щоб такі зустрічі проходили у її присутності та за її місцем проживання. Вона категорично заперечує, щоб позивач забирав дітей до себе додому в м. Івано-Франківськ, оскільки діти являються малолітніми, а часті переїзди можуть зашкодити їхньому здоров'ю. Більше того, позивач не надав жодних доказів того, в яких умовах він проживає. Натомість позивач неодноразово вчиняє сварки з нею та її батьками, що негативно відображається на психологічному розвитку дітей. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Рахівської РДА, Мельніченко Л.А. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила частково. Вважає, що в даному випадку позивач має право на побачення з малолітніми дітьми у встановлені періоди чи то судом, чи службою у справах дітей, виключно за місцем проживання [PERSON] та за її присутності. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 20 червня 2006 року у виконавчому комітеті Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №8. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 18 червня 2009 року та серії [NUMBER] від 07 лютого 2011 року. Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 02 квітня 2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Позивач [PERSON] своє звернення з позовом до суду мотивує порушенням відповідачкою його права на участь у спілкуванні з дітьми. Відповідно до Висновку Рахівської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування від 13.08.2014 року, малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матір'ю - відповідачкою по справі, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Батьки дітей мешкають окремо. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей та вік дітей, орган опіки та піклування вважає доцільним встановити [PERSON] побачення із малолітніми дітьми щонеділі з 10.00 до 14.00 години в присутності матері за місцем реєстрації та проживання малолітніх дітей. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. В силу ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. На підставі ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, суд констатує, що малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мають право спілкуватись з обома батьками, навіть тоді, коли ті припинили подружні стосунки і проживають окремо, а [PERSON], з якою проживають діти, не має права перешкоджати спілкуванню [PERSON], як батьку, з сином та донькою. Факт перешкоджання спілкування у повному обсязі з дітьми з боку відповідачки, на думку суду встановлений показаннями самих сторін у справі. [PERSON] має рівні з [PERSON] права на участь у вихованні дітей, обсяг його прав не може бути зменшений навіть в тому разі, якщо діти сторін проживають з матір'ю, окремо від нього. Суд не вважає за доцільне по цій справі опитувати малолітніх дітей сторін, зважаючи на їхній вік. Разом із тим, враховуючи те, що позивачем не надано жодного доказу про його матеріально-побутові умови проживання та беручи до уваги те, що позивач характеризується негативно, про що свідчать висновки та відповіді на звернення Рахівського РВ УМВС України в З/о, суд вважає, що доцільно буде встановити побачення позивача з малолітніми дітьми за місцем проживання матері [PERSON] та за її присутності. Крім того, позивач заперечував проти зустрічі з дітьми без присутності матері лише через особисту неприязнь до відповідачки та, на думку суду, не враховував інтереси самих дітей. Таким чином, визначаючи способи участі [PERSON] у вихованні дітей та місце, дату і час спілкування з ними, суд враховує інтереси дітей, їхній вік та стосунки, що склалися між сторонами, зазначений батьком можливий режим його участі у спілкуванні з дітьми, а також висновок органу опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], який є обов'язковими при розгляді справ даної категорії, та вважає, що доцільним буде встановлення наступного порядку участі позивача у їх вихованні: у першу та третю суботу місяця з 10.00 години до 18.00 години, другу та четверту неділю місяця з 10.00 до 18.00 години, у присутності матері, [PERSON], шляхом перебування дітей за місцем проживання матері. Позовна вимога позивача про зобов'язання [PERSON] передавати йому дітей у літній період з 01 червня до 16 липня, у зимовий період з 28 грудня по 15 січня, або з 16 січня по 31 січня, останній тиждень березня, останній тиждень жовтня не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних доказів про те, що малолітні діти будуть проживати в належних матеріально побутових умовах. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідачки передавати йому дітей на час літніх, осінніх, зимових та весняних канікул з моменту коли син [PERSON] піде до школи, оскільки така вимога носить передчасний характер. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: partial