Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи тим, що [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER]), яка проживала в с. Коржів, Немирівського району, Вінницької області та яка приходилась йому матір'ю. У відповідності до норм цивільного законодавства, часом відкриття спадщини є час смерті спадкодавця. Спадщина [PERSON], відкрилась на час дії Цивільного Кодексу Української РСР - 1963 року, який діяв до 01.01.2004 року. Оскільки визначений норами цивільного права шестимісячний строк прийняття спадщини померлої [PERSON] закінчився [INFO] року, тобто в час коли вступив в дію новий Цивільний Кодекс України, тому, відповідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України, що вступив в дію 01.01. 2004 року. За життя, 20.02.2001 року покійна [PERSON] склала заповіт про те, що все майно, яке належить їй і на яке вона матиме право за законом на час смерті заповідає [PERSON] і [PERSON] в рівних долях, крім частини будинку, яким вона володіє згідно свідоцтва на спадщину від 12.12.1991 року. Зазначений заповіт зареєстровано у реєстрі за №131 та на час смерті не змінено і не відмінено. В склад спадщини покійної [PERSON] входять житловий будинок [ADDRESS] та земельні частки (пай). З часу відкриття спадщини [PERSON], тобто з [INFO] року і по даний час минуло більше 14 років. Із зазначеного в заповіті спадкоємець [PERSON] до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся. Одночасно встановлено, що [PERSON] по даним адресного бюро не значить. Згідно ч.1 ст. 1272 Цивільного Кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Таким чином, зазначений в заповіті померлої [PERSON], спадкоємець [PERSON], оскільки заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав, вважаються таким, що спадщину не прийняв. П.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначає, що у разі неприйняття спадщини чи відмови від неї одним із спадкоємців за заповітом застосовується норма частини першої статті 1275 ЦК України відповідно до якої частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Одночасно ст. 1268 ЦК України визначено що, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки він проживав спільно із покійною [PERSON] та не подав заяву про відмову від спадщини матері, тому він вважається таким, що прийняв її спадщину. Відповідно до викладених норм ЦК України та Постонови Пленуму Верховного суду України №8 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», він являється єдиним спадкоємцем майна покійної [PERSON] який прийняв її спадщину. Інші спадкоємці, які мали право на спадщину [PERSON] будь яких заяв щодо прийняття спадщини не подали, а тому вважаються такими, що не прийняли її, а їх частка повинна перейти спадкоємцям, що прийняли дану спадщину, тобто йому. За таких обставин рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26.05.2016 року за ним визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], що належав померлій [PERSON] На даний час залишились не прийнятими у власність частина спадщини [PERSON], а саме, земельні частки (пай). Згідно довідок відділу Держгеокадастру у Немирівському районі Вінницької області померлій [PERSON] належала земельна частка (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку серія [NUMBER] розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах, який виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [NUMBER], вартість якого становить 25 355, 73 грн., та земельна частка (пай) на підставі сертифікату серія [NUMBER] розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах, який виданий на підставі рішення Немирівської РДА від 13.06.1996 року за №177, вартість якого становить 25 355, 73 грн. Згідно звіту з експертної грошової оцінки вартість земельних ділянок становить 61154 грн. З даного приводу він звернувся до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. з метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на дві земельні частки (пай). 19.10.2016 року державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. йому видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Надія» села Коржівка, Немирівського району, Вінницької області, розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах. Оскільки в заповіті зазначено два спадкоємця, він та [PERSON], нотаріусом видано свідоцтво на спадщину на ? частку земельної частки ( пай). Крім цього, 19.10.2016 року нотаріусом Кнап Л.ГІ. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку іншої земельної частки (пай) з підстав відсутності правовстановлюючого документу. Враховуючи ту обставину, що державним нотаріусом видано свідоцтво на спадщину за законом лише на 1/2 частку земельного паю, а інші частки оформити не можливо за викладених вище обставин та відсутності правовстановлюючого документу, він вимушений звернутись в суд для оформлення належної йому спадщини, у відповідності норм цивільного законодавства, викладених вище. В зв'язку з цим позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на земельні частки (паї). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Представник відповідача Райгородської сільської ради, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні, згідно заповіту від 20.02.2001 року покійна [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Однак позивачем не було надано суду доказів відмови [PERSON] від прийняття спадщини, а також відсутні дані про неподання ним у встановлений строк заяви про прийняття спадщини. Таким чином, задоволення позовних вимог може призвести до порушення майнових прав іншого спадкоємця за заповітом - [PERSON]. Також позивачем не було надано суду доказів належності його померлій матері [PERSON] двох земельних ділянок площею 3.01 га. що перебували в колективній власності КСП «Надія» с. Коржівка., так як в матеріалах справи наявна копія лише одного Сертифікату на право на земельну частку(пай) на ім'я [PERSON]. На іншу земельну ділянку правовстановлюючі документи відсутні. Твердження позивача, що він прийняв спадщину після смерті матері в порядку ст.1268 ЦК України, так як проживав разом з спадкоємцем на час відкриття спадщини, також викликає сумнів, так як згідно копії паспорта позивача [PERSON] який наявний в матеріалах справи, він прописаний в [ADDRESS], а його мати [PERSON] на момент смерті проживала в [ADDRESS], що підтверджується відповідною довідкою сільської ради. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed