Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 2 серпня 1995 року помер батько позивача [PERSON]. За життя батько був членом КСП «Червона калина» та мав право на отримання земельного паю. Згідно з довідкою Управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі від 22 березня 2017 року [PERSON] був у списках до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Червона калина» серії ВД № 0010 від 28 червня 1995 року та не значиться у списках до книги реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай), що видавалися членам КСП. Отже, [PERSON] набув право на земельну частку (пай), проте не встиг належним чином оформити його. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька, проте він не має можливості оформити спадкові права, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. На підставі вищевикладеного [PERSON] просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,42 умовних кадастрових гектарів на території Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснив, що нещодавно він дізнався, що батько мав право на земельну частку (пай) як член КСП, проте на час видачі сертифікатів він помер, а тому не отримав його. Після смерті батька він є єдиним спадкоємцем. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала, суду пояснила, що [PERSON] дійсно був у списках до державного акту як колишній член колгоспу, проте сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримав. Зараз на території Бородаївської сільської ради відсутні землі, які можливо виділити позивачу, в тому числі землі запасу, оскільки всі землі розпайовані. Тому просила суд у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з довідкою Відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22 березня 2017 року [PERSON] значиться в списках до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Червона калина» (серії ВД № 0010 від 28 червня 1995 року) та не значиться у списках до книги реєстрації сертифікатів на право власності на земельну частку (пай), що видаються членам КСП (а.с.6). На момент розпаювання земель та видачу сертифікатів про право на земельну частку (пай) [PERSON] вже помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. При цьому відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай), як колишній член КСП «Червона калина», незважаючи на те, що сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримав. Після його смерті спадщину прийняв його син [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи, яка була досліджена безпосередньо в судовому засіданні (а.с.22). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не встановлено. Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У звязку з чим суд приходить до висновку, що до [PERSON] перейшло право на спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], проте його право не визнається, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про відсутність земель запасу, які б можливо було передати позивачу, оскільки доказів на підтвердження цих обставин суду надано не було, а також це не є підставою для відмови у позові, оскільки право на спадкування права на земельну частку (пай) у позивача є та воно підлягає захисту.

Outcome: approved