Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 24.01.1998 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Жидачівського районного відділу реєстрації актів громадянського стану зроблено запис за №6. Від сумісного подружнього життя у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Разом не проживають та спільного господарства не ведуть з літа 2013 року. Фактично шлюбні відносини припинились з 2013 року. Втрачено всі фізичні та духовні звязки між ними. Збереження сімї неможливо і суперечить їхнім інтересам. Вважає, що будь-яке примирення, налагодження сімейних стосунків між нею та відповідачем неможливе. Відповідач також не заперечує проти розірвання шлюбу. Діти після розірвання шлюбу за їхньою попередньою домовленістю залишаються проживати за постійним місцем проживання матері в м. Жидачеві по вул. Мазепи, 10а/19. Просить позов задовольнити та залишити після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у фабулі позову. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Крім цього, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Давидчак». Відповідно до ст.16 ч.1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, проте згідно ст.13 ч.2 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Крім того, особи, які беруть участь у справі, не повинні зловживати своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 27 ЦПК України, зокрема, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва про укладення шлюбу Серія 1-СГ №021631 (а.с.4), сторони уклали шлюб 24.01.1998 року, про що Жидачівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області зроблено актовий запис №6. Від подружнього життя у сторін народились двоє дітей: [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження Серії 1-СГ №191901, яке зареєстроване Жидачівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області та зроблено актовий запис №100 та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження Серії 1-СГ №171968, яке зареєстроване Жидачівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області та зроблено актовий запис №5. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин з 2013 року. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у звязку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити.

Outcome: approved