Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Михнівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Ізяславської районної державної адміністрації; третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування за законом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити повністю, визнавшии за ним в порядку спадкування після смерті брата право на земельну частку (пай). Відповідачі 1 та 2 у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, до початку судового розгляду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності з одночасним не запереченням предявленого позову. Третя особа явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши, наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.01.1997 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ №048591 від 27.01.1997 р., актовий запис №4. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на майновий пай, а також на земельну частку (пай). Позивач є братом [PERSON], що підтверджується свідоцтвом останнього про народження серії І-БВ №296217 та свідоцтвом про народження позивача серії ЯТ №970701. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.11.2008 р., (а.с.9), позивач є спадкоємцем за законом після смерті брата [PERSON] на право власності на майновий пай в сумі 1958 грн. Відповідно до довідки від 03.10.2008 р. №854, виданої Михнівською сільською радою Ізяславського району, позивач після смерті свого брата, фактично вступив в управління та розпорядження спадковим майном. Крім того, як свідчить лист №22/02-14 від 10.01.2017 р. нотаріальної контори, після смерті [PERSON], який помер 26.01.1997 р., заведено спадкову справу №990/2008 р. Довідкою Відділу Держгеокадастру в Ізяславському районі №01-25/1 від 04.01.2017 р. підтверджується, що згідно розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації №88 від 25.04.1996 р. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в розмірі 2,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП «Нива» с.Михнів. Відповідно до витягу із протоколу розподілу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів по Михнівській сільській раді Ізяславського району Хмельницької області від 13.01.2002 р., [PERSON] отримав сертифікат ХМ №0230827, номер ділянки 28, площа 1, 94 га, який було втрачено. Ізяславська державна нотаріальна контора листом №22/02-14 від 10.01.2017 р відмовила позивачу у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП «Нива» с.Михнів Ізяславського району Хмельницької області, звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельний пай на імя спадкодавця. У газеті\~Партнер\~від 29.12.2016 року розміщено оголошення, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ 0230827, виданий на імя [PERSON], вважати недійсним. Згідно\~ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів,сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до\~ст.2 вказаного Закону\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. В п. 17\~розділу Х «Перехідні положення» ЗК України\~передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. У п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказується на те, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). В той же час, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), є звернення спадкоємців до суду з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Крім того, відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За\~статтею 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 524 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року), що діяв на момент смерті спадкодавця, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.\~Статтею 526 вказаного Кодексу\~місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме,\~місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.534 Цивільно кодексу Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Таким чином, правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній, однак в судовому засіданні було доведено, що ця земельна частка (пай) дійсно за життя належала померлому 26.01.1997 року [PERSON], а також позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за законом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані\~\~докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Як вказано вище, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті його брата, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на земельну частку (пай), оскільки іншого способу захисту прав позивача не існує.

Outcome: approved