Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради про стягнення коштів за прострочення виконання зобовязання. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Тячівського районного суду від 22 грудня 2015 року в цивільній справі №307/561/15-ц було частково задоволено його позов, а саме визнано недійсним та скасовано Державний акт серії ЗК №9049872 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га по вул. Радянській в с. Угля для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданого відповідачу [PERSON], мешк. с.Угля, вул.Радянська, 70, скасовано в державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки площею 0,2500га по вул.Радянській в с.Угля для будівництва та обслуговування житлового будинку за відповідачем [PERSON], мешк. с.Угля, вул.Радянська, 70, визнано недійсним дозвіл на право виконання будівельних робіт №339 від 30.12.2005 року з часу його видачі та зобов'язано відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по вул. Радянській ур. Підділок за свій рахунок та зобов'язано привести цю ділянку у попередній стан та стягнуто з [PERSON] на його користь 6000 грн. моральної шкоди, 343,60 грн. сплаченого судового збору та 1000 грн. за надання правової допомоги. Рішення суду набуло законної сили 18 березня 2016 року після завершення перегляду справи апеляційною інстанцією. Представником було подано виконавчий лист на виконання приватному виконавцю і виконавець відкрив виконавче провадження щодо примусового стягнення з відповідача коштів. Однак, протягом березня 2016 року листопада 2017 року ні відповідач, ні сільська рада, на яку було покладено обовязок відрахувати із заробітної плати працівника зазначену суму, не виконали рішення суду щодо вказаного зобовязання. На даний час розрахунок суми боргу складається з інфляційних витрат, а також 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань, визначених рішенням суду, станом на 21.11.2017 р. Сума боргу по інфляційним втратам та 3% за прострочення виконання зобовязання складає 2159,37 гривень. Тому просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати в сумі 1840,11 гривень та 3% річних в сумі 319,26 гривень за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 18 березня 2016 року по 14 жовтня 2017 року, всього 2159,37 гривень. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечили та пояснили, що рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2015 року скасовано рішенням апеляційного суд Закарпатської області від 18 березня 2016 року, у тому числі і в частині стягнення з [PERSON] 6000 грн. моральної шкоди, 342,60 грн. сплаченого судового збору та 1000 грн. за надання правової допомоги. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON] та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2015 року визнано недійсним та скасовано Державний акт серії ЗК №9049872 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га по вул. Радянській в с. Угля для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданого відповідачу [PERSON], мешк. с.Угля, вул.Радянська, 70, скасовано в державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки площею 0,2500га по вул.Радянській в с.Угля для будівництва та обслуговування житлового будинку за відповідачем [PERSON], мешк. с.Угля, вул.Радянська, 70, визнано недійсним дозвіл на право виконання будівельних робіт №339 від 30.12.2005 року з часу його видачі та зобов'язано відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по вул. Радянській ур. Підділок за свій рахунок та зобов'язано привести цю ділянку у попередній стан та стягнуто з [PERSON] на його користь 6000 грн. моральної шкоди, 343,60 грн. сплаченого судового збору та 1000 грн. за надання правової допомоги. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2016 року, це рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2015 року: у частині задоволення вимог позову про визнання недійсним дозволу на право виконання будівельних робіт від 30.12.2005 № 339 та про зобовязання відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по вул. Радянській, урочище «Підділок», за власний рахунок і привести ділянку в попередній стан скасувати, у задоволенні цих вимог позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] сільської ради Тячівського району Закарпатської області про визнання недійсними державного акту на право власності на земельну ділянку та дозволу на виконання будівельних робіт, скасування реєстрації земельної ділянки, знесення самочинно зведених будівель та відшкодування моральної шкоди відмовити, у решті рішення суду по суті спору залишити без змін; у частині стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] 1000,00 грн у рахунок відшкодування витрат по оплаті правової допомоги рішення суду скасувати, за результатом розгляду справи стягнути зі [PERSON] 859,80 грн. судового збору в дохід держави. Як вбачається з рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2016 року рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2015 року скасовано в частині: визнання недійсним дозволу на право виконання будівельних робіт №339 від 30.12.2005 року з часу його видачі, в частині зобов'язання відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по вул. Радянській ур. Підділок за свій рахунок та в частині зобов'язання привести цю ділянку у попередній стан, а врешті рішення залишено без змін. Цей факт підтверджено і ухвалою апеляційного суду Закарпатської області 02.08.2017 року, якою суд у задоволенні заяви [PERSON] про розяснення вказаного рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2017 року відмовив, однак мотивувальній частині зазначив, що зі змісту судового рішення ясно і однозначно випливає, що в частині задоволення вимог позову про визнання недійсним дозволу на право виконання будівельних робіт від 30.12.2005 року №339 та про зобовязання відповідача знести самочинно збудовані будівлі на земельній ділянці по вул.. Радянській, урочище « Підділок», за власний рахунок привести ділянку в попередній стан рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні цих вимог відмовлено, в інший частині рішення суду першої інстанції по суті спору залишено без змін. Зазначення у другому абзаці резолютивної частини рішення апеляційного суду узагальненої назви позову( предмета позовних вимог) на суть рішення апеляційного суду стосовно вимог позову, які розглядалися не впливає. Таким чином заперечення відповідача та його представника щодо скасування рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2015 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2016 року, у тому числі і в частині стягнення з [PERSON] 6000 грн. моральної шкоди, 342,60 грн. сплаченого судового збору та 1000 грн. за надання правової допомоги суд до уваги не бере. Як встановлено судом в цій частині рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2017 року не виконано. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості інфляційних втрат за невиконання рішення суду у цивільній справі №307/561/15-ц сума заборгованості становить 1840,11 гривень та 3% річних в сумі 319,26 гривень за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 18 березня 2016 року по 14 жовтня 2017 року, всього 2159,37 гривень. А тому, суд вважає, що позов в межах заявлених позовних вимог слід задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційні втрати в сумі 1840( тисяча вісімсот сорок) грн. 11 коп., та 3 % річних в сумі 319( триста девятнадцять) грн. 26 коп. за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 18 березня 2017 року по 14 жовтня 2017 року, всього 2\~159 ( дві тисячі сто пятдесят девять) грн. 37 коп., а також судові витрати в сумі 640 грн. В решті позову слід відмовити, оскільки [PERSON] сілька рада не є боржником перед [PERSON] і до неї вимоги ст. 625 ЦПК України не можуть бути застосовані. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial