Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ПрАТ «Харківський підшипниковий завод», в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 29016,62 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в період з 21.04.2016 по 23.04.2019 він знаходився в трудових відносинах з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод». 23.04.2019 він був звільнений за власним бажанням. На цей час у відповідача існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати за період з лютого по квітень 2019 року. Всупереч вимогам ч. 1 ст. 116 КЗпП України в день звільнення відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів. [PERSON] зазначає, що оскільки відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, з моменту звільнення до моменту повного розрахунку пройшло 62 робочих дні, з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, а саме 29016,62 грн. В судове засідання [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав; просив долучити до матеріалів справи наданий відповідачем відзив від 21.08.2019 №140/54. Також надав до суду відповідь на відзив, в якій, посилаючись на беззаперечне визнання відповідачем його вимог в сумі 29016,62 грн., просить суд задовольнити позовні вимоги і зобов`язати відповідача виплатити 29016,62 грн. на свій рахунок: МФО 300528 в АТ «ОТП Банк», м. Київ, р/р 262020585004. Представник відповідача ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, а також відзиву від відповідача до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду, по ній відкрито спрощене провадження. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З даних трудової книжки [PERSON] , серія [NUMBER] , вбачається, що 21.04.2016 позивач був прийнятий на роботу в ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» і призначений на посаду начальника управління охорони праці, екології і пожежної безпеки, згідно наказу №118/к від 20.04.2016. 23.04.2019 [PERSON] звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, згідно наказу №93/к від 23.04.2019. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~ЗУ «Про\~оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи,\~організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений в цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В зв`язку з викладеним, враховуючи також відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з відповідними змінами (далі - Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати. Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Враховуючи, що позивач був звільнений 23.04.2019, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за лютий і березень 2019 р. Відповідно до розрахункових листів за лютий і березень 2019 р., [PERSON] нарахована заробітна плата в лютому 2019 р. в розмірі 9166 грн. (відпрацьовано 20 днів) і в березні 2019 р. в розмірі 8150,6 грн. (відпрацьовано 17 днів), загалом 17316,6 грн. Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 19.10.2017 №224/0/103-17/214, законодавством не передбачено єдиної норми тривалості робочого часу. Норма робочого часу працівників може бути різною залежно від багатьох чинників: тривалості робочого тижня, тривалості робочого дня, встановлених вихідних і т.д. Тому норму робочого часу роботодавці повинні розраховувати самостійно, виходячи з режиму роботи, запровадженого на підприємстві. В зв`язку з цим розрахунок середньої заробітної плати доцільно зробити виходячи з середньоденної заробітної плати позивача. Виходячи з кількості відпрацьованих днів, зазначеної в розрахункових листах за лютий і березень 2019 р., [PERSON] , в лютому 2019 р. відпрацював 20 днів, в березні 2019 р. 17, загалом - 37 робочих днів. Загалом за цей період йому нараховано 17316,6 грн. Таким чином,\~середньоденна заробітна\~плата [PERSON] \~становить:\~17316,6\~:\~37\~=\~468,02\~грн. Оскільки позивач був звільнений 23.04.2019, а повний розрахунок з ним проведений 25.07.2019, що підтверджується випискою АТ «ОТП Банк» з рахунку приватного клієнта [PERSON] . №397/980/011364066/16, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 24.04.2019 по 24.07.2019 за 62 робочих дні, що складає 29017,24 грн. (468,02 * 62). На підставі викладеного, враховуючи принцип диспозитивності, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні підлягають задоволенню, в розмірі 29016,62 грн. Також суд враховує вимоги п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 29016,62 грн., з утриманням при їх виплаті передбачених законом податків та обов`язкових платежів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до ч. 2 ст. 4 зазначеного закону з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved