Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Прилуцької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що у [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,2681 га за цією ж адресою. 23 грудня 2003 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе належне на день її смерті майно заповіла [PERSON], позивачу по справі. У визначений законом термін він звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] та на земельну ділянку загальною площею 0,2681 га за цією ж адресою, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно із поданою заявою просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Прилуцької сільської ради в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просять проводити розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серії [NUMBER] від 08.11.2012 року (а.с. 8). Згідно із довідкою Прилуцької сільської ради № 2343 від 24.10.2016 року та витягом із по господарської книги № 13 за 2016-2020 роки (а.с. 10; 19) за [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що у [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 26.06.2003 року (а.с. 11) [PERSON] також належить земельна ділянка площею 0,2681 га за цією ж адресою. 23 грудня 2003 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно заповіла [PERSON] (а.с. 9), позивачу по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Позивач у визначений законом термін звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 20). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS], та на земельну ділянку площею 0,2681 га, що розташована за цією ж адресою, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]

Outcome: approved