Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON], діючої за себе та в інтересах неповнолітньої [PERSON], заінтересовані особи: Есхарівська селищна рада Чугуївського району Харківської області, [PERSON], Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, Реєстраційна служба Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області, звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення яким визнати право спільної сумісної власності на квартиру розташовану за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул Перемоги[ADDRESS], в порядку набувальної давності. В обґрунтування поданої заяви заявник вказала, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області от 17 липня 2015 року ухваленого у справі за позовом [PERSON] до Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, [PERSON], третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права власності в порядку набувальної давності, позовні вимоги були задоволені, та визнано за [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул Перемоги[ADDRESS], в порядку набувальної давності. Після винесення вищезазначеного рішення і вступу його в законну силу стали відомі обставини, які являються суттєвими для справи і при розгляді справи та задоволенні позову не були указані так які не були відомі до реєстрації вказаного рішення. 02 вересня 2015 року Реєстраційна служба Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області відмовила [PERSON] у державній реєстрації права власності на квартиру, яка розташована в [ADDRESS], в звязку с тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо заявленої до реєстрації квартири наявні активні записи щодо права спільної сумісної власності за позивачем та її неповнолітньою донькою - [PERSON], [INFO], на 35\\100 частки даної квартири, водночас рішенням суду не припинено вищезазначених прав. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON], діюча за договором про надання правової допомоги від 26.11.2015 року (а.с. 96) підтримали подану заяву та просили її задовольнити, інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявилися, їх неявка не перешкоджає розгляду зазначеного питання, оскільки присутність не є обовязковою, згідно з ч.3 ст.220 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що необхідно постановити додаткове рішення суду. Дослідивши свідоцтво про право власності від 10.12.2012 року видане Органом приватизації житла «ЕЖКЕУ-2011» серія САС №881266, судом встановлено що, у квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS], дійсно була приватизована одна кімната \\5\\ площею 16.3 кв.м на [PERSON] та на члена її сімї неповнолітню [PERSON], в спільній сумісній власності. Віще зазначена квартира складається з трьох кімнат, загальна площа квартири становить 67, 40 кв.м, жила площа становить 46,2 кв.м, кімната \\5\\ площею 16,3 кв.м, кімната \\6\\ площею 14,6 кв.м, кімната \\7\\ площею 15,3 кв.м. В сумісному користуванні: коридор\\1\\- 11,5 кв.м, туалет\\2\\- 1,4 кв.м, ванна кімната \\3\\- 2,7 кв.м, кухня\\4\\- 5,60 кв.м. У витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого [PERSON] реєстраційною службою Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області вказано, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить 35\\100 частки квартири, розташованої в [ADDRESS], право власності набуто в порядку приватизації як членами однієї родини. Вище вказані відомості стали відомі заявнику тільки після ознайомлення с рішенням Реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Чинним законодавством передбачено, що майно яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), а спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю ст.ст. 355, 368 ЦК України. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - не будь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення по справі, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, як законна та обґрунтована, оскільки позивач та її донька разом мешкають у спірній квартирі та спільно користуються нею. На підставі наведеного та

Outcome: approved