Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що 09 березня 2015 року він позичив відповідачці - [PERSON] 1 350 000,00 гривень. На підтвердження фактичного одержання відповідачкою вказаної суми, позичальником надано розписку від 09.03.2015 року на суму 1 350 000,00 гривень. У розписці відповідач зобов»язалася повернути кошти згідно умов договору позики грошових коштів від 09.03.2015 року встрок до 12.03.2017 року. Однак в зазначений термін і до теперішнього часу відповідачка свого зобов»язання не виконала. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просить суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином. 15.01.2017 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області подала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення позивача, врахувавши заяву відповідача - [PERSON] про визнання позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідно до розписки (а.с. 2) та договору позики грошових коштів (а.с. 3), оригінали яких були оглянуті і досліджені в судовому засіданні, позивач позичив відповідачці 1 350 000,00 гривень. Згідно до цієї ж розписки відповідачка взяла зобов'язання повернути вказаний борг згідно умов договору позики грошових коштів від 09.03.2015 року в термін до 12.03.2017 року, однак борг не повернула незважаючи на вимоги позивача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов′язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, однак відповідач на даний час борг не повернув. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов»язний виконати свій обов»язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту. А тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 350 000,00 гривень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 8 000,00 грн. та 320,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved