Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] . В зазначеній квартирі були зареєстровані: [PERSON] з 13.08.1973р. по 01.03.2021р. (день смерті); [PERSON] з 07.05.1992р. по теперішній час; [PERSON] з 13.08.1973р. по 28.07.1994р. [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Позивач є сином померлої. Похованням своєї матері [PERSON] займався саме він. Мати позивача була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті з померлою була зареєстрована одна особа [PERSON] , який є сином [PERSON] .\~ За життя мати позивача склала заповіт, яким заповіла сину [PERSON] належну їй частку квартири за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] у шестимісячний строк, а саме 18.03.2021р. звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим, нотаріусом була заведена спадкова справа. Звернувшись вдруге до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з причин відсутності документів на підтвердження родинного зв`язку позивача з померлою особою, відсутності документів на підтвердження [PERSON] спадкового майна, а також документів які б підтверджували реєстрацію заповіту у спадковому реєстрі. Тому, [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд: встановити юридичний факт, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у родинних відносинах, як син та мати; встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] належить на праві власності свідоцтво про право власності на житло, видане Фондом комунального майна від 17.10.1994р. та зареєстроване у КП «Сєвєродонецьке БТІ» за №482 від 26.12.1994р.; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 58,90кв.м., житловою площею 41,90кв.м., яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 17.10.1994р., виданого Фондом комунального майна, згідно з розпорядженням (наказом) від 10.10.1994р. №5980, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Право власності зареєстроване від 26.12.1994р. (реєстр. книга №482). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2021 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) видно, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №398. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.1965р., [PERSON] народився [INFO] у м. Сєвєродонецьк Луганської області, батьком записано [PERSON] (мовою оригіналу), матір`ю [PERSON] (мовою оригіналу). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.06.1987р., виданого Сєвєродонецьким міським ЗАГС Ворошиловградської області, [PERSON] (мовою оригіналу) народився [INFO] у м. Сєвєродонецьку, батьками записані [PERSON] (рос. мовою) та [PERSON] (рос. мовою). З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.09.2017р. по справі №428/6184/17 встановлено, що розірвано шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] . Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №63982326 від 18.03.2021р., до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи №67365518, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] . Згідно копії довідки КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» №1101 від 27.09.2021р., станом на 29.12.2012р., квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1994р. Фондом комунального майна згідно з розпорядженням №5980 від 10.10.1994р. Відповідно до копії довідки відділу адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку №3117 від 22.03.2021р., [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13.08.1973р. та знята з реєстраційного обліку 22.03.2021р., у зв`язку зі смертю [INFO] . На день смерті з померлою була зареєстрована 1 особа. Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб №5501 від 22.03.2021р., виданої відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 07.05.1992р. та [PERSON] , [INFO] з 13.08.1973р. по день смерті [INFO] . Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №16407 від 09.10.2021р., [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в період з 13.08.1973р. по 28.07.1994р. З копії заповіту, посвідченого 17.01.1996р. старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №246 встановлено, що [PERSON] (рос. мовою) заповіла належну їй частку квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] сину [PERSON] . Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №148/02-31 від 19.10.2021р., виданої приватним нотаріусом Сєвєродонецького районного нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] , за невідповідність встановленої форми заповіту в частині відсутності реєстрації в Спадковому реєстрі; відсутності документів, які б підтверджували родинні відносини з померлою, та за відсутності документів, які б підтверджували належність частини квартири за адресою: [ADDRESS] за померлою [PERSON] . Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне. За змістом п.1 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.7, абз.1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення [PERSON] до суду із позовною заявою, зокрема, стало те, що у позивача відсутні документи, які підтверджують його родинний зв`язок з померлою матір`ю та документи, які б підтверджували належність [PERSON] частини квартири, що заважає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Приймаючи до уваги письмові матеріали справи, суд вважає, що розбіжність в написанні прізвища позивача у паспорті громадянина України, прізвища та по батькові матері позивача у документах, виникла у зв`язку із невірним перекладом прізвища та по батькові з російської мови на українську. Разом з цим, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначені обставини були підтверджені матеріалами справи. Виходячи з цього, суд вважає можливим встановити юридичний факт того, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у родинних відносинах, як син та мати та встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] належить на праві власності свідоцтво про право власності на житло, видане Фондом комунального майна від 17.10.1994р. та зареєстроване у КП «Сєвєродонецьке БТІ» за №482 від 26.12.1994р. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України). Згідно вимог ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст.ст.1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що\~ позивач є спадкоємцем за заповітом. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. За ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У Пленумі Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернувся до суду із позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Відповідач позов визнав, від прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , відмовився. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст.16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частку вищезазначеної\~ квартири в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, факти наведені позивачем в обґрунтування позовної заяви знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, підлягає задоволенню.

Outcome: approved