Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування вимог зазначив, що 10.09.2019 року його прийнято слюсарем-ремонтником 5-го розряду до ПрАТ «ГТРЗ» згідно наказу № 7 від 09.09.2019 року, а наказом № 28 від 31.07.2020 року звільнено з цього дня на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. Згідно із довідкою ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» без номера від 03.11.2021 року станом на 01.11.2020 року відповідач перед позивачем має заборгованість із заробітної плати в розмірі 40339 грн. 65 коп. Просить суд стягнути з ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 40339 грн. 65 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки відсутній в зареєстрованому місці перебування, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не надіслав. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посаді слюсара-ремонтника 5-го розряду в ПрАТ «ГТРЗ», а наказом № 28 від 31.07.2020 року на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, за угодою сторін, його було звільнено з роботи із ПрАТ «ГТРЗ», що підтверджується записами в копії трудової книжки (а.с. 5). Станом на 01.11.2020 року відповідач перед позивачем має заборгованість із заробітної плати за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року - нараховано 50967 грн. 29 коп., сума до сплати 40339 грн. 65 коп., що підтверджується довідкою без номера від 03.11.2021 року виданою ПрАТ «Гайворонський тепловозоремонтний завод» (а.с. 6). Як вбачається із зазначеної довідки про затримку по видачі заробітної плати, сума нарахованої заробітної плати з жовтня 2019 року по липень 2020 року складає 50967 грн. 29 коп., разом з тим, позивач просить стягнути суму до виплати в розмірі 40339 грн. 65 коп. Крім того, позивачу було виплачено аванс за жовтень 2019 року у розмірі 500 грн. 00 коп. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1, 2 ст. 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Відповідно до п. 14.1.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету. 168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. 168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. 168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Відповідно до ч. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки предметом спору є саме заробітна плата за період з жовтня 2019 року по липень 2020 року, то збільшення її розміру до 50467 грн. 29 коп. (з врахуванням виплаченого авансу у розмірі 500 грн.) не є збільшенням позовних вимог, відповідно не є виходом за межі позовних вимог, оскільки саме ця сума є в доданій до позовної заяви довідці (а.с. 6) і саме ця сума підлягає оподаткуванню при її виплаті в якості заробітної плати. Таким чином, у відповідача існує прострочена заборгованість з виплати заробітної плати, що складає 50467 грн. 29 коп., а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved