Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. Позов мотивовано тим, що з початку липня 2005 року позивач проживає у домоволодінні [ADDRESS]. Відповідач являється власником вказаного будинку, але виїхав з нього ще в 2004 році. В 2005 році він обіцяв позивачеві з'явитися та оформити правовстановлюючі документи, але не зробив цього. Між ними не було укладено жодних договорів щодо зміни правового режиму будинку. На даний час позивачеві невідомо місце перебування [PERSON], зв'язку з ним вона не має. З липня 2005 року [PERSON] проживає у вказаному житловому будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується ним і земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, проводить поточні ремонти. При зверненні до В.Олександрівського БТІ їй було відмовлено у виготовленні технічної документації на будинок, оскільки вона не являється власником, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову в межах і з підстав, вказаних у ньому. Оскільки [PERSON] відкрито володіє будинком більше десяти років, просить визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS] Великоолександрівського району Херсонської області за набувальною давністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення в газеті «Наддніпрянська правда». За таких обставин суд розглядає справу у його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що більше десяти років тому він придбав житловий будинок, розташований по [ADDRESS], у невідомої особи за 900 грн. Що будинок належить [PERSON] він не знав, договір купівлі-продажу не оформляли, на той час всі та к продавали і купляли нерухомість. Через якийсь час він із-за браку коштів вирішив продати будинок, продав його позивачеві [PERSON] за 900 грн. І з того часу, а саме з липня 2005 року, вона постійно проживає у цьому будинку. Заслухавши представника позивача, свідка, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приймає до уваги наступне. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.08.1992 року, матеріалами інвентарної справи на вказане домоволодіння. Позивач [PERSON] з липня 2005 року по даний час проживає у будинку по [ADDRESS] Даний факт в судовому засіданні підтверджується показами свідка [PERSON], довідкою Білокриницької селищної ради Великоолександрівського району Херсонської області. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 11 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: [ADDRESS] суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved