Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому просить, стягнути з [PERSON] на користь його користь загальну суму заборгованості (грошового зобов`язання) за розпискою від 30.03.2017: позику у розмірі 164 580 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 00коп., 3% річних у розмірі 8 170 (вісім тисяч сто сімдесят) грн. 38коп., збитки від інфляції у розмірі 29 673 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят три) грн. 77коп. та стягнути з [PERSON] на його користь загальну суму заборгованості (грошового зобов`язання) за розпискою від 26.10.2017: позику у розмірі 164 580(сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 00коп., 3% річних у розмірі 825 (вісімсот двадцять п`ять) грн. 15коп., збитки від інфляції у розмірі 2 304 (дві тисячі триста чотири) грн. 12коп., а всього - 370 133 (триста сімдесят тисяч сто тридцять три) грн. 42коп. Мотивуючи позов тим, що ним, [PERSON] (30.03.2017р. на умовах позики було передано [PERSON] грошову суму у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 164'580 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. Наявність між позивачем та відповідачем правовідносин з позики підтверджуються, складеною та підписаною відповідачем при свідках [PERSON] та [PERSON] розпискою від 30.03.2017. Відповідно до умов розписки від 30.03.2017 [PERSON] , зобов`язався повернути вищевказану грошову суму у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 164 580 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 00коп. протягом 1 (одного) місяця, тобто до 30.04.2017. Вищезазначені грошові кошти відповідачем позивачу так і не було повернуто. Також, 26.10.2017 позивачем на умовах позики було ще передано [PERSON] грошову суму у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 164'580 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. Наявність між позивачем та відповідачем правовідносин з позики підтверджуються, складеною та підписаною відповідачем при свідках [PERSON] та [PERSON] , погоджену із [PERSON] розпискою від 26.10.2017. Відповідно до умов розписки від 26.10.2017, [PERSON] зобов`язується повернути вищевказану грошову суму у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США , що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 164'580 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 00коп. протягом 12 місяців тобто до 26.10.2018 шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 500 (п`ятсот) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ (еквівалентно 13'715 (тринадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 00коп. з 05 по 10 число кожного місяця. Вищезазначені грошові кошти відповідачем позивачу так і не було повернуто. Більш того, в порушення взятого на себе грошового зобов`язання,відповідач навіть не здійснював щомісячних платежів, які зобов`язався робити відповідно до розписки від 26.10.2017. Загалом, станом на 26.10.2017, позивачем було передано відповідачу на умовах позики грошові кошти у розмірі 12'000 (дванадцять тисяч) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 329'160 (триста двадцять дев`ять тисяч сто шістдесят) грн. 00коп. В період жовтень - листопад 2018 року позивач намагався зв`язатись із відповідачем, з метою нагадати йому про існуючий борг, але відповідач спочатку відповідав на телефонні дзвінки позивача, але потім почав уникав будь-яких контактів з позивачем. В свою чергу, звернувшись до дружини відповідача (гр. [PERSON] ) за телефоном [NUMBER] , остання повідомила позивачу, що у їх сім`ї ( [PERSON] ) відсутні будь-які борги чи зобов`язання перед позивачем. Позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими повідомленнями про повернення грошових коштів шляхом надсилання CMC повідомлень, але всі вимоги залишились без задоволення. Таким чином, незважаючи на чисельні усні та письмові звернення позивача на адресу відповідача з вимогами про повернення позичених відповідачем грошових коштів, будь-яких заходів щодо навіть часткового погашення існуючої заборгованості за договором позики від 30.03.2017 чи 26.10.2017 якими за своєю юридичною природою є відповідні розписки, виконано не було, а вищевказані вимоги позивача були залишені без задоволення. Також позивачем, за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань із своєчасного та повного повернення позики за розпискою від 30.03.2017 за позикою були нараховані: 3% річних від простроченої суми у розмірі: 8'170 (вісім тисяч сто сімдесят) грн. 38коп., а також збитки від інфляції у розмірі 29'673 (двадцять дев`ять тисяч шістсот сімдесят три) 77коп. , за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань із своєчасного та повного повернення позики за розпискою від 26.10.2017 за позикою були нараховані: 3% річних від простроченої суми у розмірі: 825 (вісімсот двадцять п`ять) грн. 15коп., а також збитки від інфляції у розмірі 2'304 (дві тисячі триста чотири) грн. 12коп. Ухвалою від 23.08.2019 справу прийнято до провадження та повторно призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 17.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 20.20.2020, ухвалено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] , до зали судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] , до зали судового засідання не з`явилася про причини неявки суду не повідомила, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON] , надала суду покази, що дійсно при ній [PERSON] позичав гроші [PERSON] у сумі 8000 доларів США, про що писалася розписка. Допитаний в судовому засіданні свідок, [PERSON] , що дійсно 30.03.2017 при ній [PERSON] позичав гроші [PERSON] у сумі 8000 доларів США, про що писалася розписка. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, розписка, відповідно до якої [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв в борг, суму в розмірі 6000 та 2000 доларів США, з яких 2000 доларів США віддав. Відповідно до розписки [PERSON] зобов`язався повернути борг до 30.04.2017, вказана розписка була написана в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до розписка складеної 26.10.2017 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] , грошову суму у розмірі 6000 доларів США та зобов`язався погасити вказану заборгованість на протязі 12 місяців з щомісячним погашенням в сумі 500 доларів США, з 5 по 10 число кожного місяця, вказана розписка написана при двох свідках [PERSON] та [PERSON] та погоджена з [PERSON] (а.с. 11) Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». При обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц. Відповідно до зазначених вимог закону, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено ряд договорів позики, згідно умов яких позивач надав у користування відповідачу грошові кошти в обмін на зобов`язання відповідача повернути вказані кошти у визначений строк. Проте дане зобов`язання відповідачем виконано не було. Звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення боргу за договорами позики, позивач посилався, як на доказ підтвердження отримання відповідачем відповідних сум позики на розписки, оцінюючи дані боргові розписки, суд визнає їх як належні та допустимі докази на підтвердження існування між сторонами правовідносин, які виникають з договору позики. При цьому слід зазначити, що незважаючи на неодноразове відкладення судового засідання та забезпечення відповідачу можливості реалізувати своє право на подання відзиву, який відповідачем подано не було, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, таких доказів відповідачем суду не надано, відтак, у суду відсутні підстави для сумніву у достовірності наданих позивачем розписок. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи розписки є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й, відповідно, свідчать про існування між сторонами саме ряду укладених договорів позики та є доказом не лише факту укладення договорів, але й факту передачі грошових сум позичальнику. За розрахунком позивача заборгованість [PERSON] станом на день звернення з позовом,становить за розпискою від 30.03.2017: суми позики у розмірі 164 580 грн. 00коп.; 3% річних у розмірі 8 170 грн. 38коп.; збитків від інфляції у розмірі 29 673 грн. 77коп. За розпискою від 26.10.2017: суми позики у розмірі 164 580 грн. 00 коп.; 3% річних у розмірі 825 грн. 15 коп.; збитків від інфляції у розмірі 2 304 грн. 12коп. Суд погоджується із зазначеними розрахунками, оскільки позивачем, вірно враховано індекси інфляції, відомі з офіційного джерела (Державного комітету статистики України), 3% річних та вірно розраховано період прострочення грошового зобов`язання за кожною розпискою. Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач [PERSON] відзив до зазначеного часу не надав, борг не повернув, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме - судовий збір в сумі 3 701 грн. 33 коп.

Outcome: approved