Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи. В позові зазначив, що з 06.08.1998 р. він зареєстрований у [INFO], 11/25 частиною якого володіє на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.1994 р. Вказану частину будинку позивач отримав у спадок від бабусі по материнській лінії [PERSON] (рос.мовою - [PERSON]). 14/25 часток згаданого будинку на підставі договору дарування від 02.12.1991 р. належить [PERSON], рідному брату його матері [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]). Вказаний будинок був збудований у 1946 р. його дідом [PERSON] та оформлений в органах БТІ у 1963 році. [PERSON], [INFO], приблизно у 1940-1946 роках змінив прізвище з «Чабан» на «Чабанов». На момент народження старшого сина [PERSON] у 1930 р. він мав прізвище Чабан, а у 1951 р. на час народження молодшої доньки, матері позивача - [PERSON] вже мав прізвище Чабанов. У будинку по вул. Звільнена, 122 у м. Запоріжжя вони мешкали всі разом, ще до його реєстрації за цією адресою, фактично з 1990 р. позивач разом зі своєю сімєю (дружиною та дочкою) та родиною дядька [PERSON] (його дружиною [PERSON], його синами - [PERSON] та [PERSON]Г.). Його дружина та дружина дядька вели господарство по дому, готували їжу на всю родину. Після смерті [PERSON] всі жіночі обовязки по веденню хатнього господарства лягли на плечі його дружини, оскільки особисте життя двоюрідних братів позивача не склалося. [PERSON] ніколи не був одружений, а [PERSON] був одружений 2 рази, однак подружнє життя у кожному зі шлюбів тривало не більше року. Двоюрідні брати [PERSON] та [PERSON] мали схильність до зловживання спиртними напоями та лікарськими препаратами, тому він неодноразово вирішував проблеми, які виникали у них на цьому підґрунті, допомагав, фінансово підтримував їх та дядька. Обидва брата перебувала на обліку в обласному клінічному психоневрологічному диспансері, [PERSON] з 10.06.1978 року, а [PERSON] з 03.07.1980 року. Весь цей час з 1990 року і до часу смерті дядька та двоюрідних братів, вони вели спільне господарство, спільно несли витрати по утриманню будинку. У цьому будинку разом зі своєю родиною позивач мешкає і до цього часу. 06.05.2014 р. [PERSON] помер. Поховання дядька він здійснював за власні кошти. Після смерті, відповідно до заповіту, посвідченого Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 28.05.2004 р., спадкоємцем [PERSON] був його син [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки спільно проживав з батьком та сімєю позивача, однак не оформив своїх спадкових прав. Невдовзі після смерті батька [PERSON], 28.02.2016 р. помер і [PERSON] Похованням [PERSON] опікувався він, оплатив поховання, їздив до прокуратури Шевченківського району для оформлення відповідних документів. Інший двоюрідний брат [PERSON], у звязку з перебуванням на обліку в психдиспансері, був поміщений до КУ «Таврійський будинок інвалідів», де помер 01.01.2017 р. З метою отримання свідоцтва на спадщину у вигляді 14/25 будинку, яка відкрилась після смерті [PERSON], він звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] Оскільки [PERSON] на підставі заповіту свого батька від 28.05.2004 р. отримав у спадщину вказану частину будинку, однак не оформив своїх спадкових прав. Однак постановою нотаріуса від 28.02.2018 р. в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки надані документи не підтверджують факт постійного (не менше 5 років) проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також факт прийняття ним спадщини, тобто факт його спільного проживання на день смерті спадкодавця 28.02.2016 р. За позовом [PERSON], посилаючись на ст..ст.235 ЦПК, 1264, 1268, 1272 ЦК України, просить встановити факт його спільного проживання однією сім»єю понад 5 років разом зі спадкодавцем [PERSON] та визнати за ним право власності на 14/25 частину будинку № 122 по вул.Звільненій в м.Запоріжжя у порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] Ухвалою від 28.03.2018 р. справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 04.04.2018 р. 04.04.2018 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 23.04.2018 р. Представник позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні заявила про визнання позову, про що подала відповідну заяву. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін та третьої особи, суд вважає, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори 02.12.1991 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1982, [PERSON] належить 14/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруджень у м.Запоріжжі, вул..Звільнена, 122. На зазначеній земельній ділянці розташовано житловий будинок А, житлова прибудова А-1, житлова прибудова А-2, кухня Б, сарай В, вбиральні Е, Ж, паркан № І, водопровід № 2, замощення І, водопровід № 3 (а.с.11-12). 28.05.2004 р. [PERSON] склав заповіт, яким належний йому житловий будинок № 122 а по вул..Звільненій у м.Запоріжжі з надвірними будівлями та господарчими спорудами, та земельну ділянку, що знаходиться там же, заповів [PERSON] Вказаний заповіт посвідчений державним нотаріусом П»ятої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 3-575 (а.с.15). За змістом ст.1233, ч.1 ст.1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 06.05.2014 р. [PERSON] помер (а.с.29). Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.35), у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведених спадкових справ після смерті [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 14/25 частин житлового будинку № 122 по вул..Звільненій в м.Запоріжжі, яку [PERSON], як спадкоємець за заповітом прийняв у порядку, визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця постійно мешкав разом з ним, про що свідчить довідка Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради (а.с.62). Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], [PERSON] не отримав. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 14/25 частин житлового будинку № 122 по вул..Звільненій в м.Запоріжжі. 28.02.2016 р. [PERSON] помер (а.с.22). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 14/25 частин житлового будинку № 122 по вул.Звільненій в м.Запоріжжя, яку останній успадкував після смерті [PERSON] Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.37), у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведених спадкових справ після смерті [PERSON] З довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради (а.с.61) судом встановлено, що на день смерті [PERSON] за однією зі спадкодавцем адресою був зареєстрований [PERSON], який помер 01.01.2017 р. (а.с.26). Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.36), у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведених спадкових справ після смерті [PERSON] З метою отримання свідоцтва на спадщину у вигляді 14/25 будинку, яка відкрилась після смерті [PERSON], [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] та, на підставі ст.1264 ЦК України, просив видати йому свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки поживав разом зі спадкодавцем однією сім»єю не менш, як п»ять років до часу відкриття спадщини. Постановою нотаріуса від 28.02.2018 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки надані документи не підтверджують факту постійного (не менше 5 років) проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також факт прийняття ним спадщини, тобто факт спільного проживання на день смерті спадкодавця 28.02.2016 р. (а.с.14). Ч.2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз»яснено судам у п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв»язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З наданих позивачем письмових доказів, а саме свідоцтв, які підтверджують факт спорідненості спадкодавця з позивачем (а.с.13,16,30-34), реєстрація їх в одному домоволодінні [PERSON] з 1998 р. (а.с.20) та [PERSON] з 1977 р. (а.с.61), а також документи, які свідчать, що саме позивач поніс витрати на поховання [PERSON] (а.с.27), судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов пред»явлений [PERSON] є обґрунтованим, законним та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved