Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 квітя 2018 року Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 07. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що шлюбні відносини с відповідачем припинені. Спроби налагодити подружнє життя позитивного результату не дали. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через електронну пошту суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої визнає позовні вимоги, просить слухати справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. 21 квітня 2018 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 07 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Нововодолазької селищної ради Нововодолазького району Харківської області 28 липня 2018 року. Судом встановлено, що позивач та відповідач шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України кореспондується зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. За приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде протирічити інтересам чоловіка, дружини та їх дитини. Ураховуючи викладене, а також, відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, та небажання сторін відновити сімейні відносини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ( ст. 1 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved