Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що тітці [PERSON] належала земельна частка (пай), площею 2,0\~га. в с.Августівка на підставі сертифіката. 13 грудня 1996 року [PERSON] померла, заповіту не залишила. Сертифікат на земельну частку (пай) втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), на території [PERSON] сільської ради, належала [PERSON] на підставі сертифіката серії ТР №0196835 від 25 червня 1996 року. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Просить справу розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належала земельна частка (пай), площею 2,0\~га. в с.Августівка, Козівського району, на підставі сертифіката серії ТР №0196835 від 25 червня 1996 року, підтверджується інформацією про грошову оцінку земельної ділянки №31-1909-99.5-2148/2-16 від 14 червня 2016 року (а.с.5). 13 грудня 1996 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №028329 (а.с.2). З [PERSON] на час смерті постійно проживала та була зареєстрована [PERSON], підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради №117 від 15 березня 2016 року (а.с.7). 21 грудня 2015 року мати позивача [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №197894 (а.с.8). Сертифікат на земельну частку (пай) серії ТР №0196835 від 25 червня 1996 року втрачений, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №45 від 10 червня 2016 року (а.с.6). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №151 від 05 квітня 2016 року, [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON] (а.с.3). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №562/01-16 від 01 червня 2016 року (а.с.4). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Рішенням Козівського районного суду від 01 серпня 2016 року встановлено, що [PERSON] була тіткою [PERSON]. Згідно ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно п.1 ч.1 ст.549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved