Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач) в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання дочки. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач останні дев'ять місяців не бере участі у вихованні дитини і коштів на її утримання не надає. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки та її батьків. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося позивач була змушена звертатися до суду. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову в повному обсязі заперечив, вказав, що має не велику заробітну плату й не має можливості сплачувати тисячу гривень щомісяця. Вказав, що готовий сплачувати аліменти на утримання своєї дочки, проте в меншій кількості грошових коштів ніж просить позивач. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджується доданою до позовної заяви копією свідоцтва про народження, що сторони є батьками - [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають. Останні дев'ять місяців відповідач не бере участі у вихованні дитини і коштів на її утримання не надає. Дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки та її батьків. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося позивачка була змушена звертатися до суду за захистом своїх прав. Відповідач на даний час працює в приватному підприємстві «Торговий дім Поляков» на посаді «Представник торговельний» та з 26.05.2014 року по 30.09.2014 рік має дохід який згідно довідки наданої відповідачам складає 5 207 грн. 44 коп. Статтями 180 та 181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину (дітей) до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із встановлених обставин та наданих сторонами доказів, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у відповідності до вимог сімейного законодавства, повинен визначаться у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальний стан дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працюючий, інших утриманців не має, а тому може і повинен сплачувати аліменти. За таких обставин, к стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої дитини підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання вказаної позовної зави і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до змісту положень статей 79, 80-81, 84 та 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial