Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Територіальної громади в особі Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06 липня 2002 року померла його бабка [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5,7 га, розташованої на території КСП «Світанок» с. Дмитрівка Словянського району Донецької області. Вказана земельна ділянка належала його бабці на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН № 013857 від 19 березня 1996 року. Єдиним спадкоємцем після смерті бабусі залишився його батько [PERSON], який, як і він мав також пай у КСП «Світанок» і фактично вступив в володіння спадковим майном. Вказав, що вони з батьком в червні 2003 року отримали на свої земельні ділянки Державні акти на право власності та його земельна ділянка знаходиться між земельною ділянкою батька і земельною ділянкою бабусі та ніхто не ставив питання про видачу Державного акту на земельну ділянку бабусі. 09 березня помер [PERSON]. Оскільки в нього знаходилися всі документи на земельні ділянки, вважав, що цих обставин досить для реєстрації спадкового майна на своє імя в будь-який час та не подав заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Зазначив, що йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що ним був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 06 липня 2002 року, а також після смерті його батька [PERSON], померлого 09 березня 2008 року. До судового засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У Позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.2, зворот, а.с. 32). Представник відповідача Територіальної громади в особі Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи у судове засідання не зявився( а.с. 18). 21 серпня 2017 року направив до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Територіальної громади в особі Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області та постановити рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи. ( а.с. 31 ). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до Територіальної громади в особі Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України. Частиною другою\~статті 59 ЦПК\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] народився 13 березня 1937 року, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ЯЕ № 304265 виданого 28 лютого 1953 року Андріївським районним бюро запису актів громадянського стану Сталінської області, актовий запис № 11 (а.с.9). З Свідоцтва про народження серії V-УР № 1002916 виданого 08 березня 1963 року Дмитрівською сільською радою Словянського району Донецької області, [PERSON] народився 11 лютого 1963 року, батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та онуком [PERSON]. [PERSON] померла 06 липня 2002 року у с. Дмитрівка Словянського району Донецької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 623435 виданого 11 липня 2002 року Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради, про що зроблено відповідний актовий запис № 12 (а.с.8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді спадкового майна, до якого входить земельна частка (пай), яка належала спадкодавцю на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДН № 013857 від 19 березня 1996 року, площею 5,7 га, що знаходиться у с. Дмитрівка Словянського району Донецької області (а.с.10). Спадкоємцем на вказане вище спадкове майно після смерті [PERSON] став батько позивача [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] та не відмовився від неї. [PERSON] помер 09 березня 2008 року у с. Дмитрівка Словянського району Донецької області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 248246 виданого 11 березня 2008 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області (а.с.6). Отже, судом встановлено, що позивач має намір успадкувати спадкове майно, яке залишилося після смерті його батька [PERSON], який помер 09 березня 2008 року, а саме земельні ділянки, які знаходяться у с. Дмитрівка Словянського району Донецької області. З копії Спадкової справи № 283/2008, наданої на запит суду, вбачається, що за життя [PERSON], 07 березня 2008 року склав Заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 10, та в якому зазначено, що [PERSON], все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповідає своєму синові [PERSON], [INFO] (а.с.24). Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії ІІІ-НО № 439661 виданого 11 серпня 1978 року Дмитрівською сільською радою Словянського району Донецької області, [PERSON] народився 05 серпня 1978 року. Батьками у Свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). \~Згідно із\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до\~ч.1,2 ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 24 червня 2008 року, у встановлений ст.1270 ЦК України строк, [PERSON] звернувся до Другої словянської державної нотаріальної контори з Заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.20). Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу\~(ч.ч. 1, 2\~ст. 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч. 1, 3\~ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 та 3\~ст. 1272 цього Кодексу\~встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів Спадкової справи № 283/2008 вбачається, що [PERSON] отримав спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 09 березня 2008 року, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори, зареєстрованого у реєстрі за № 789 (а.с.28). Згідно з частиною 3\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Загальні положення про спадкування визначені\~главою 84 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України\~наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту\~ст. 1272 ЦК\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При розгляді таких справ суди мають встановлювати, зокрема, коло спадкоємців, які прийняли спадщину.\~\~ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24\~постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п.2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, з врахуванням роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», належними відповідачами у справі за позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а в разі їх відсутності - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В той же час, позивач звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області, при цьому з матеріалів Спадкової справи № 283/2008, яка заведена після смерті [PERSON], вбачається, що у спадкодавця є син [PERSON], який після смерті батька [PERSON] отримав спадщину, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 квітня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Другої словянської державної нотаріальної контори Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 789., тому відповідачем у даній справі повинен бути саме [PERSON], а не територіальна громада, як зазначив позивач. Згідно ч.1\~ст.33 ЦПК України\~суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи , замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Пленум Верховного Суду України у п. 8\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз'яснив, що пред'явлення\~позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі\~чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. При цьому, позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, будь-яких клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідача до суду не надавав, а також у Позовній заяві взагалі не вказав, що в нього є брат [PERSON], який отримав спадщину після смерті батька [PERSON], померлого 09 березня 2008 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23 квітня 2009 року (а.с.28), а отже суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого\~статтею 37 ЦПК України. За змістом норм\~статей 1268-1269ЦК України\~порядок прийняття спадщини визначається залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. На підставі ч.3 ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Таким чином, спадкоємцю, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не потрібно вчиняти жодних юридичних дій для її прийняття\~сам факт його постійного проживання і віднесення до числа спадкоємців є достатнім для виникнення юридичних наслідків у формі прийняття спадщини. Цей факт, що за загальним правилом перевіряється нотаріусом, є підтвердженням прийняття спадщини і, будучи доведеним спадкоємцем належними документами, є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п.3.21,3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~«спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем». Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 13 травня 1983 року, про що свідчить копія Паспорта громадянина України [PERSON] серія ВА № 085606, виданого Словянським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.3-5). З Довідки від 31 березня 2009 року № 109/01-28 виданою Дмитрівською сільською радою, вбачається, що [PERSON], [INFO], дійсно був зареєстрований за адресою: [INFO], де й проживав по день смерті (а.с.25). Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що позивач був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем, що підтверджується копією Паспорту громадянина України [PERSON] серія ВА № 085606, виданого Словянським РВ УМВС України в Донецькій області та Довідкою від 31 березня 2009 року № 109/01-28 виданою Дмитрівською сільською радою, тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Суд також враховує правову позицію, викладену у п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у спорах про спадкування», «при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до частини третьої статті\~1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст.\~49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В своїй позовній заяві позивач просить суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, стверджуючи, що йому нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що ним було пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Проте, позивачем в обґрунтування вимог заявленого позову не надано суду обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а також належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України щодо звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З Повідомлення №802/02-17 від 04 серпня 2017 року, яке надано завідуючою Другої словянської державної нотаріальної контори [PERSON]., разом з копією Спадкової справи № 283/2008, заведеною після смерті [PERSON], померлого 09 березня 2008 року, на Запит Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2017 року, вбачається, що після померлої 06 липня 2002 року [PERSON] заяви про прийняття спадщини не надходили, спадкова справа не заводилася (а.с.18-19). Статтею 1 ЦПК України\~передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи те, що позивач [PERSON], не отримував\~обґрунтованої постанови\~про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, був зареєстрований з батьком за однією адресою на день його смерті, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимоги [PERSON]Ф, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо порушення, невизнання або оспорювання його законних прав. Таким чином суд приходить до висновку, що у даній справі за позовом [PERSON] до Територіальної громади в особі Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, взагалі відсутній предмет спору, оскільки нотаріус не відмовляв позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропущенням строку подання заяви про прийняття спадщини, позивач проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на момент його смерті за однією адресою, а тому відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є таким який, що прийняв спадщину, оскільки не заявляв відмови від неї. Крім того, позов предявлено до Територіальної громади в особі Дмитрівської сільської ради Словянського району Донецької області, однак відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину, а отже належним відповідачем у справі повинен бути [PERSON], який є спадкоємцем за Заповітом, після смерті батька [PERSON], померлого 09 березня 2008 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed