Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ВАТ «Содовий завод» про стягнення індексації заборгованості по регресу. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що у відповідача працював з 20 березня 1986 року по 10 квітня 1994 рік. З 1997 року працівникам почали нерегулярно виплачувати заробітну плату. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 30 листопада 2000 року з відповідача ВАТ «Содовий завод» було стягнуто на його користь заборгованість по регресу за стійку втрату працездатності у сумі 9405 грн. 72 коп. На підставі посвідчення комісії по трудовим спорам ВАТ «Содовий завод» № 31 від 19 вересня 2001 року було вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по регресу за стійку втрату працездатності у сумі 1106 грн. 46 коп. Виконавчий лист за рішенням Слов'янського міського суду було своєчасно надано до Відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції та взятий до виконання. В травні 2016 року йому була виплачена заборгованість по регресу у сумі 10512 грн. 18 коп. Заборгованість по заробітній платі за рішенням комісії по трудовим спорам йому була виплачена відповідачем у травні 2016 року, але відповідач не виплатив йому суму індексації заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Посилаючись на ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядок проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663, просить суд стягнути з відповідача ВАТ «Содовий завод» на його користь індексацію заборгованості по регресу у сумі 59442 грн. 86 коп. Позивач [PERSON], повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 12). Відповідач ВАТ «Содовий завод» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. 05 вересня 2016 року надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника (ліквідатора) ВАТ «Содовий завод» та надав письмові пояснення з по суті позовних вимог. Відповідно до пояснень, наданих ліквідатором ВАТ «Содовий завод» [PERSON], позовні вимоги позивача не визнає та зазначає, що будь-які збільшення сум в ліквідаційній процедурі по справі № 5/174Б про банкрутство ВАТ «Содовий завод» в частині застосування КЗпП та інших нормативно-правових актів, прийняті до набуття законної сили Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не можуть суперечити Закону (ч. 2 ст. 23 розділу VΙΙ Прикінцевих положень Закону № 2343-ХІІ від 14 травня 1992 року; ч. 1 ст. 38 Закону № 4212-VІ від 22 жовтня 2011 року: «…у банкрута не виникає ніяких додаткових зобов'язань»). Тому, ВАТ «Содовий завод» не може визнати індексації, компенсації або інші додаткові вимоги, окрім основної заборгованості по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури рахувалася за даними бухгалтерського обліку. Заборгованість у сумі 10512,18 грн. перед позивачем не рахується, знята з бухгалтерського обліку на підставі Рішення Європейського суду з прав людини. На даний час ВАТ «Содовий завод не є належним відповідачем, оскільки за даними бухгалтерського обліку заборгованість значиться погашеною. Крім того, ліквідатор не може збільшити реєстр кредиторів, який з моменту затвердження господарським судом не змінюється. Будь яке змінення сум в ліквідаційній процедурі не передбачено. З огляду на викладене, позовні вимоги не визнає (а.с.9). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заборгованості по регресу підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 30 листопада 2000 року з відповідача ВАТ «Содовий завод» було стягнуто на його користь заборгованість по регресу за стійку втрату працездатності у сумі 9405 грн. 72 коп. Згідно Посвідчення, виданого на підставі посвідчення комісії по трудовим спорам ВАТ «Содовий завод» № 31 від 19 вересня 2001 року [PERSON] було надано право на отримання з ВАТ «Соловий завод» заборгованості по регресу у сумі 1106 грн. 46 коп. (а.с.3), що також підтверджується даними Довідки ВАТ «Содовий завод» № 01-23/505 від 04 серпня 2016 року, відповідно до яких заборгованість по регресу перед [PERSON] склала 1106 грн. 46 коп. (а.с.2). Відповідно до письмових пояснень ліквідатора ВАТ «Содовий завод» [PERSON], заборгованість в сумі 10512,18 грн. перед [PERSON] знята з бухгалтерського обліку у зв'язку з погашенням (а.с.9), що також не заперечує позивач. Згідно Довідки ВАТ «Содовий завод», індексація заборгованості по регресу не нараховувалася та не виплачувалася (а.с.2). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України «Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33,34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв»язку з індексацією за рахунок власних коштів ( стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року. Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу ( особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо). Відповідно до п. 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13 січня 2004 року № 5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713), до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Відповідно до п. 2.2. вказаної Інструкції, фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входить суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників. Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Таким чином, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. У рішенні Конституційного суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Невиплата індексації заробітної плати є обмеженням права позивача на майно, що є незаконним. Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Із роз'яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року №663 ( з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків ( величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення. Приріст індексу споживчих цін, який обчислюється Державною службою статистики України щомісяця по відношенню до попереднього місяця і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, за період з 01 грудня 2000 року по 01 травня 2016 року (день фактичного розрахунку) становить: 1,016х1,015х1,006х1,015х1,004х1,006х1,004х1,002х1,005х1,016х1,061х1,01х1,014х1,002х1,007х1,007х1,014х1,015х1,011х1,011х1,007х1,00х1,001,1,006х1,013х1,019х1,015х1,014х1,004х1,007х1,007х1,007х1,0х1,013х1,022х1,016х1,024х1,017х1,01х1,016х1,007х1,006х1,006х1,003х1,0х1,004х1,009х1,012х1,009х1,012х1,018х1,005х1,001х1,009х1,0х1,02х1,026х1,018х1,009х1,005х1,006х1,002х1,0х1,006х1,022х0,014х1,006х1,022х1,029х1,022х1,021х1,09х1,027х1,038х1,031х1,013х1,008х1,011х1,017х1,015х1,021х1,029х1,015х1,014х1,009х1,005х1,011х0,999х0,998х1,008х1,009х1,011х1,009х1,018х1,019х1,009х1,012х1,029х1,005х1,003х1,008х1,01х1,009х1,014х1,013х1,008х1,004х1,001х1,0х1,001х1,002х1,002х1,002х1,003х1,0х1,001х1,0х1,002х1,002х1,0х1,0х1,001х1,0х1,0х1,004х1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х1,03х1,031х1,053х1,108х1,14х1,022х1,004х1,023х0,987х1,02х1,07х1,009х1,001х1,035х100%-100% = 570,76% 9405 грн. 72 коп. х 570,76%/100% = 53654 грн. 08 коп. Приріст індексу споживчих цін, який обчислюється Державною службою статистики України щомісяця по відношенню до попереднього місяця і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, за період з 01 жовтня 2001 року по 01 травня 2016 року (день фактичного розрахунку) становить: 004х1,002х1,005х1,016х1,061х1,01х1,014х1,002х1,007х1,007х1,014х1,015х1,011х1,011х1,007х1,00х1,001,1,006х1,013х1,019х1,015х1,014х1,004х1,007х1,007х1,007х1,0х1,013х1,022х1,016х1,024х1,017х1,01х1,016х1,007х1,006х1,006х1,003х1,0х1,004х1,009х1,012х1,009х1,012х1,018х1,005х1,001х1,009х1,0х1,02х1,026х1,018х1,009х1,005х1,006х1,002х1,0х1,006х1,022х0,014х1,006х1,022х1,029х1,022х1,021х1,09х1,027х1,038х1,031х1,013х1,008х1,011х1,017х1,015х1,021х1,029х1,015х1,014х1,009х1,005х1,011х0,999х0,998х1,008х1,009х1,011х1,009х1,018х1,019х1,009х1,012х1,029х1,005х1,003х1,008х1,01х1,009х1,014х1,013х1,008х1,004х1,001х1,0х1,001х1,002х1,002х1,002х1,003х1,0х1,001х1,0х1,002х1,002х1,0х1,0х1,001х1,0х1,0х1,004х1,002х1,005х1,002х1,006х1,022х1,033х1,038х1,01х1,004х1,008х1,029х1,024х1,019х1,03х1,031х1,053х1,108х1,14х1,022х1,004х1,023х0,987х1,02х1,07х1,009х1,001х1,035х100%-100% =523,18%. 1106 грн.46 коп. х 523,18%/100% = 5788 грн. 78 коп. Загальна сума заборгованості по регресу становить 53654 грн. 08 коп. = 5788 грн. 78 коп. = 59442 грн. 86 коп. Тому саме з цих підстав позовні вимоги [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заборгованості по регресу підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір, за подання позовних заяв в порядку цивільного судочинства майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі один відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України „ Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим, з відповідача Відкритого акціонерного Товариства «Содовий завод», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved