Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] заявила позов до [PERSON], за яким просила, ухвалити рішення про стягнення аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в сумі 4000 грн., щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та утримання дружини в сумі 2000 грн., щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною трьох років. Позов мотивовано відмовою відповідача в утриманні сім'ї. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 07.09.2018 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідач надав відзив на позовну заяву, за яким позов визнав частково, просив визначити аліменти на дитину в розмірі 1/6 від заробітку, а в задоволенні решти вимог позову відмовити, пославшись на відсутність можливості надавати допомогу на утримання дитини та матері дитини в заявлених розмірах, та наявність на його утриманні непрацездатних батьків. Судом встановлено таке. Сторони з 22.09.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. В цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (див. свідоцтво про народження). На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, на що вказує довідка з основного місця роботи (а.с.5). Позивач в заяві вказує, що відповідач 04.08.2018р. вигнав її, разом з дитиною, з помешкання, де проживала сім'я, і заявив, що утримувати їх не буде. Дані обставини відповідачем не оспорувались. Статтями 180, 182 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, в тому числі і спосіб сплати визначених судом аліментів. Аліменти на утримання дитини можуть бути визначені в частці від заробітку платника (ст. 183 СК), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК), право вибору виду аліментів належить позивачу. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право не залежить від того, чи вона працює, та не залежить від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача допомогу, як на утримання дитини так і на своє утримання. При цьому, суд не приймає доводів відповідача про неможливість надання такої допомоги. Так, в обгрунтування цих доводів позивач послався на те, що його щомісячний дохід складається лише з заробітної плати в розмірі трохи більше 3000 грн. Проте, такий рівень доходів воочевидь не може забезпечити навіть потреби самого відповідача. Між тим, сторони тривалий час проживали разом, а відповідно вели спільне господарство, планували бюджет сім'ї, позивач після народження дитини пішла в декретну відпустку, а відповідно сім'я утримувалась фактично виключно за рахунок відповідача, що за показанного рівня доходів було б неможливим. Тому, суд вважає, що відповідач приховує реальний розмір доходів. Належних доказів на підтвердження доводів, про те, що на утриманні відповідача перебувать непрацедатні батьки, суду не надано. Ті факти, що останні є пенсіонерами, мають інвалідність, самі по собі, не вказують на те, що вони потребують стороньої допомоги. До того ж відповідачем не вказано з ким проживають батьки, працюють чи ні, чи мають вони інших дітей, які можуть надавати їм допомогу. Разом з тим, суд вважає заявлені розміри аліментів та утримання дружини, з огляду на матеріали справи, дещо завищеними. Так, позивач послалась на те, що відповідач взмозі надавати утримання на неї та сплачувати аліменти на дитину в заявлених розмірах, виходячи із заробітку в 12000 грн. на місяць. Проте, посилання на джерела таких доходів відповідача в заяві відсутні. Поза увагою позивача залишилось також те, що обов'язок утримання дитини лежить рівною мірою на обох батьках. Інших доказів, що вказували б на обставини, зазначені в ст. 183 СК України, які враховуються при визначенні розміру аліментів, суду не надано. Тому суд, виходячи з наведеного, з урахуванням віку дитини, доводів відповідача на свій захист, вважає, що встановлення аліментів на дитину в сумі 2000 грн. на місяць, та 1000 грн. на місяць, як утримання дружини, буде необхідним і достатнім, для врегулювання спору по суті. Отже, позов може бути задоволено частково. Витрати у справі, за прийнятих рішень, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial