Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] до [PERSON] з позовом про стягнення грошових коштів, які набуті без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), стягнення грошових сум за прострочення виконання грошового зобов'язання, стягнення грошових коштів за спричинення моральної шкоди з наступних підстав. [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS]. На даній земельній ділянці була відсутня система електропостачання. Для підключення електропостачання позивачка, дізнавшись про наявність товариства власників земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] під назвою «Юг», звернулася до голови цього товариства з питанням про те, які саме необхідно здійснити дії для цього. Відповідач пояснив позивачці, що він, як голова товариства «Юг» може надати їй дозвіл на підключення до електромережі за умови сплати нею 10000 гривень. 10.11.2011 року позивачка передала відповідачеві зазначену суму, а він надав їй розписку, що отримав від неї грошові кошти за дозвіл на підключення до мережі електропередач. Після цього позивачка звернулася до енергопостачальної організації - ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Якимівського РЕМ, але у підключенні її земельної ділянки до енергопостачання їй було відмовлено, оскільки не було виготовлено технічної документації, відсутні правовстановлюючі документи на будинок, а трансформатор ТП-51/1 не має достатнього резерву потужності. Після цього позивачка звернулася до відповідача з вимогою або вирішити ці питання, або повернути їй гроші, однак відповідач відмовився, пояснивши, що він, як голова ТОВ «Юг», надав за надані позивачкою 10000 гривень дозвіл Якимівському РЕМ на підключення ділянки позивачки до електромережі. Однак, як стало відомо позивачці, трансформатор ТП-51/1 перебуває на балансі Якимівського РЕМ, тому ніяка згода для підключення до нього ніякими нормативними документами не передбачена. Враховуючи викладене, позивачка вважає, що 10000 гривень, передані нею відповідачеві, набуті ним без достатньої правової підстави. Крім того, спираючись на положення ст. 625 ЦК України, позивачка вважає, що відповідач повинен понести відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у вигляді сплати на її користь 3% річних за час прострочки та з урахуванням індексу інфляції за період невиконання. Також позивачка вказує на те, що через протиправні дії відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки з листопада 2011 року купівельна спроможність гривні суттєво впала (спираючись на курс національної валюти до долара США), тобто вона вважає, що відповідачем було суттєво погіршено стан незаконно утриманого майна. Крім того, вона, постійно мешкаючи у РФ, була змушена звертатися до юристів на території Якимівського району, що їй було не зручно, порушувало її життєвий уклад. На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь грошову суму 10000 гривень як набуті без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), з урахуванням індексу інфляції на суму 3641 гривня та 3% річних за час прострочки, та моральну шкоду у розмірі 20000 гривень. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні представник позивачки на задоволенні позову наполягає, щодо судових витрат - наполягає на стягненні з відповідача на користь позивачки витрати по оплаті правової допомоги на суму 3410,4 гривень. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, зазначивши, що на теперішній час позивачці на підставі її заяви видані технічні умови на підключення до енергопостачання та укладено договір про приєднання до електричних мереж. Крім того, вказує, що КТП-51/1 та лінія електропередач від КТП-51/1 побудована за кошти громадян - товариства «Юг», при цьому перебування цього майна на балансі Якимівського РЕМ не є підтвердженням права власності на це майно. Також просить звернути увагу на те, що [PERSON] діяв як керівник товариства «Юг», однак позов заявлено до фізичної особи. Крім того, вважає, що моральна шкода представником позивача не доведена. На підставі викладеного просить відмовити у позові в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Дійсно, 10.11.2011 року позивачка передала відповідачеві грошову суму у розмірі 10000 гривень, про що відповідачем позивачці було надано розписку (а.с. 9 т. 1). При цьому у зазначеній розписці вказано, що «деньги приняты за разрешение на подключение к сети электропередач ул. Волкова, ул. Чуйко». Так, представник відповідача наполягає на тому, що дії відповідача при цьому були абсолютно законні, спираючись на наступне. У відповідності до наданої копії протоколу №1 від 20.08.2007 року зборів землекористувачів по [ADDRESS] (а.с. 22 т. 1), ними було створено добровільне товариство «Юг», затверджено статут цього підприємства, обрано правління товариства (зокрема, головою призначено Віркуна В.А.). Рішенням виконкому від 29.11.2007 року вказане товариство було легалізовано. У відповідності до статуту товариства (а.с. 57-59 т. 1), підключення до інженерних комунікацій та їх експлуатація проводиться з письмової згоди правління товариства. Протоколом №2 від 19.12.2008 року (а.с. 60 т. 1) відповідач призначений бухгалтером-казначеєм товариства. Враховуючи вище викладене, представник відповідача вважає, що відповідач мав всі достатні підстави на отримання грошової суми у позивачки за надання згоди від імені товариства на підключення її земельної ділянки до мережі електропередач. Однак, ці доводи представника відповідача, на думку суду, є безпідставними, оскільки, по-перше, у відповідності до наданого протоколу (а.с. 22 т. 1), відповідач є головою товариства, однак, у статуті товариства зазначено, що згоду на використання інженерних комунікацій надає не голова, а правління товариства, а відповідачем не надано жодного доказу того, що було отримано згоду всього правління товариства «Юг» на підключення ділянки позивачки до мережі електропостачання. По-друге, у відповідності до довідки (а.с. 7 т.1) та інвентарної картки обліку основних засобів (а.с. 55-56 т. 1), ТП-51/1 по [ADDRESS] перебуває на балансі Якимівського РЕМ. Крім того, у з копій документів, наданих відповідачем (сметний розрахунок, акт №116, договір надання послуг - а.с. 16-18 т. 1), вбачається, що Якимівський РЕМ виконував певний обсяг робіт нібито на замовлення товариства «Юг», однак, у жодному з цих документів ніяких даних замовника не вказано, відсутні реквізити замовника, його підписи та печатки. Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на той факт, що зазначені інженерні комунікації побудовані за рахунок членів товариства «Юг» і [PERSON] як голова товариства мав право на видачу згоди на підключення ділянки позивачки до електромережі. Також з цього приводу доречними є доводи позивачки про те, що у даному випадку законодавством не передбачено обов'язкового отримання згоди будь-якого товариства. Таким чином, на думку суду, відповідач не мав правових підстав, передбачених законодавством, для отримання від позивачки грошової суми у розмірі 10000 гривень, тому ця сума підлягає поверненню позивачці як безпідставно набута відповідачем. Щодо позовних вимог з приводу стягнення з відповідача сум на підставі ст. 625 ЦК України, суд виходить з наступного. Статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. При цьому зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію, або утриматись від певної дії (ст. 509 ЦК України). Враховуючи обставини справи, у даному випадку при виникненні даних правовідносин між сторонами у відповідача не створювалося обов'язку повернути позивачці отримані ним кошти, а у позивачки - права вимагати їх повернення у певний строк. Також не встановлювався термін виконання будь-яких обов'язків відповідачем. Таким чином, на думку суду, вимога застосування у цьому разі положень ст. 625 ЦК України є безпідставною, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. З приводу заявлених позивачкою вимог щодо стягнення на її користь моральної шкоди у сумі 20000 гривень, суд враховує те, що, як було встановлено у судовому засіданні, дійсно, відповідач безпідставно отримав у позивачки у листопаді 2011 року 10000 гривень, які не повернув до теперішнього часу, тобто внаслідок незаконних дій відповідача позивачка не мала змоги тривалий час користуватися належними їй грошовими коштами. Однак, при цьому недоречними є посилання представника позивачки на факт подорожчання долара США, оскільки ця грошова одиниця не є національною валютою, розрахунки в Україні проводяться в гривні, а позивачка, за поясненнями її представника, взагалі мешкає на території Російської Федерації, і тому яким чином це спричинило їй моральну шкоду стороною позивача доведено, на думку суду, не було. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що підлягає стягненню на користь позивачки моральна шкода у сумі 1000 гривень. Також позивачкою заявлено вимогу про відшкодування на її користь судових витрат по оплаті правової допомоги, які, у відповідності до наданого розрахунку (а.с. 61 т. 1) складають 3410,4 гривень. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом не в повному обсязі, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню у розмірі, пропорційно задоволеним позовним вимогам, що складає 1091,33 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial