Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Одеський національний політехнічний університет, Міністерство освіти та науки України, в якому просить: скасувати свідоцтво про право власності на житло серії [NUMBER] від 03.02.2005 року, що видане виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] на житло за адресою: [ADDRESS] ; скасувати державну реєстрацію [PERSON] житлової квартири за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати уповноважених осіб провести державну реєстрацію житлової квартири за адресою: [ADDRESS] на гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Позивач мотивує свої вимоги тим, що він, як співробітник Одеського національного політехнічного університету, має право на отримання житла, яке порушується [PERSON] , що має у власності квартиру [ADDRESS] , який належить Одеському національному політехнічному університету. Ухвалою суду від 07.08.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 30.08.2019 року відкрито провадження у справі та встановлено порядок загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 29.10.2019 року. 29.10.2019 року у зв`язку з неявкою відповідача, підготовче засідання перенесено на 03.12.2019 року. 03.12.2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 30.01.2020 року. 30.01.2020 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 05.03.2020 року. 05.03.2020 року у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 02.04.2020 року. 02.04.2020 року у зв`язку із запровадженням карантину на території України, розгляд справи відкладено на 05.05.2020 року. 05.05.2020 року за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 02.07.2020 року. В судовому засіданні 02.07.2020 року позивач свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник третьої особи ОНПУ не заперечував проти задоволення позову. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, викликані, про поважність причин неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності [NUMBER], яке видано 19.10.2004 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.09.2004 року №3160, жилий будинок [ADDRESS] належить на праві загальнодержавної власності Одеському національному політехнічному університету, реєстраційний номер права власності 8073630. Також, згідно Свідоцтва про право власності [NUMBER], яке видано 09.12.2004 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі договору на дольову участь в реконструкції гуртожитку під жилий будинок від 01.07.2003 року, №62; акту прийому-передачі квартири, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно Довідки від 18.10.2019 року №ВК07/264, яка видана ОНПУ, [PERSON] працює робітником 3-го розряду підрозділу ЕТВ в Одеському національному політехнічному університеті. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суду надано докази отримання [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , яке зареєстровано відповідно до вимог закону. Будь-яких доказів неправомірності отримання [PERSON] права власності на вказану квартиру суду не надано, а, отже, у суду немає підстав вважати отримання нею права власності на вказану квартиру в позазаконний спосіб, а відтак позовні вимоги про скасування свідоцтва про право власності та про скасування державної реєстрації є необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би незаконність права власності відповідача на квартиру, та порушення таким прав позивача. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Таким чином, порушення прав [PERSON] відповідачем по справі, зокрема її правом власності на квартиру, не підтверджено матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем по справі.

Outcome: dismissed