Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, за участю третіх осіб, Які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що на виконанні в Замостянському відділі ДВС Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення заборгованості за [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 1 046417,51грн. В ході виконавчого провадження 05.03.2014року державним виконавцем Замостянського відділу ДВС було накладено арешт на рухоме майно [PERSON],а саме автомобіля марки SSANG YONG KYRON M2.0 XDI, №кузова [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. 17.06.2010 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В. був виданий договір застави в якому заставодержатель [PERSON] прийняв в заставу від заставодавця [PERSON] автомобіль марки SSANG YONG KYRON M2.0 XDI, №кузова [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Оскільки даний автомобіль належить [PERSON], а відповідно до п. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 05.03.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області винесено рішення та звільнено з під арешту рухоме майно, а саме вказаний автомобіль на який було накладено арешт Замостянським відділом ДВС. Однак звернувшись до органів ДАІ щодо зняття з обліку даний автомобіль, позивачу було відмолено та надано витяг з арештами накладеними Вишенським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції від 09.04.2010року №09-28/1707, 16.06.2011року №09-28/4297, 19.04.2012року №4449/08-21. Просить звільнити з - під арешту рухоме майно, а саме автомобіль марки SSANG YONG KYRON M2.0 XDI, №кузова [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], на який накладений арешт Вишенським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції від 09.04.2010року №09-28/1707, 16.06.2011року №09-28/4297, 19.04.2012року №4449/08-21. Під час розгляду справи по суті до участі в розгляді справи було залучено в якості третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача Вишенського ВДВС Вінницького міського управління юстиції - Березова Н.М. в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду. Представник третьої особи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - Цвінько Т.П. в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Враховуючи думку учасників судового процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи, яка не з'явилась. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля марки SSANG YONG KYRON M2.0 XDI, №кузова [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] (а.с.10-11). Згідно карток арешту транспортного засобу на автомобіль марки SSANG YONG KYRON M2.0 XDI, №кузова [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON], Вишенським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції накладено арешт від 09.04.2010року №09-28/1707, 16.06.2011року №09-28/4297, 19.04.2012року №4449/08-21 (а.с.12-14). Відповідно до листа Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції №20178/08-35 від 17.12.2015 року виконавчі проваджені №09-28/1707 від 09.04.2010 року, № 09-28/4297 від 16.06.2011 року, №4449/08-21 від 19.04.2012року по яких державним виконавцем було накладено арешт на автомобіль марки SSANG YONG KYRON M2.0 XDI, №кузова [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON], завершені та знищені так, як строк зберігання завершених проваджень з виконання документів щодо адміністративних стягнень складає 1 рік (а.с.44, 80, 87). 17.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір застави, відповідно до умов якого цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що витікають із договору позики, укладеного між заставодержателем та застоводавцем в усній формі 01.06.2010 року, за умовами якого заставодавець зобов'язується перед заставодержателем повернути суму позики у розмірі 150 000грн. до 17.06.2020року (а.с.8). Згідно п. 1.2 договору застави в забезпечення виконання зобов'язання вказаних у п. 1.1 даного договору заставодавець на умовах передбачених даним договором, передає у заставу заставодержателю належний йому автомобіль марки SSANG YONG KYRON M2.0 XDI, № кузова [NUMBER], 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER], зареєстрований Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 04.12.2008 року. Відповідно до п. 2.3 договору застави заставодержатель набуває право стягнення заборгованості за рахунок предмету застави у випадку якщо сума боргу, що забезпечена заставою не буде погашена у встановлений договором позики строк. Згідно п. 2.10 договору застави у випадку невиконання застоводавцем зобов'язань по договору позики, заставодержатель, на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно, реалізує його самостійно або через третіх осіб за власним розсудом. Якщо суми отримані від реалізації заставленого майна недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право отримати суму яка недостає для повного погашення заборгованості за рахунок звернення стягнення на інше майно заставодавця в порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідно до п. 2.14 договору застави заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. За рахунок заставленого майна задовольняються вимоги заставодержателя в повному обсязі, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих несвоєчасним виконанням зобов'язання, необхідні витрати на реалізацію заставленого майна. Згідно п. 4.2 спори, що виникають в період дії цього договору і не врегульовані їм вирішуються в установленому законом порядку. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодавець) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Частиною 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно ч.6 ст. 20 ЗУ «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання ( а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави вразі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Відповідно до приписів статті 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999року №606 XIV із змінами, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом; у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначені на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що у позивача відсутній виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави, та [PERSON] не звертався до суду з позовами до [PERSON] про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет застави. З пояснень позивача вбачається, що він є власником спірного автомобіля, однак з даним твердженням суд не погоджується, оскільки право власності на предмет застави у позивача не виникло, тому, що строк дії договору застави від 17.06.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] на виконання договору позики від 01.06.2010року закінчується лише 17.06.2020 року. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). Таким чином, суд приходить до висновку, що у [PERSON] не виникло право на звернення до суду з даним позовом, оскільки він не є власником спірного автомобіля, який зареєстрований встановленому законом порядку за [PERSON], тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. 589 ЦК України, ЗУ «Про заставу», ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: dismissed