Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 19.09.2015 року він уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстровано в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану за актовим записом № 489. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.03.2016 року), сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.11.2018 року). Зазначає, що останнім часом сімейне життя між ними поступово почало погіршуватися, він почав відчувати, що їх сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми. Відповідач перестала цікавитися його здоров`ям, моральним станом та взагалі цікавитися станом його справ. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вони не дійшли згоди щодо виховання їх дитини. З цього приводу почалися постійні сварки, розлад у стосунках, непорозуміння один одного. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, відсутнє бажання працювати та утримувати дітей, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам та інтересам їх дітей. Вказує, що вказані обставини привели до постійних сварок та втрати почуття поваги і любові між ними. У зв`язку з цим півроку тому він припинив з жінкою шлюбні стосунки. Діти проживають разом з відповідачем, але перебувають на його утриманні. Майнових спорів між ними немає. Шлюб вони розривають уперше. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачем та спору щодо проживання дітей не заявляється. Він погоджується щодо проживання дітей з відповідачем. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів, а тому, це лише погіршить стан його відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. Спільне проживання і збереження сім`ї неможливе. На підставі викладеного, позивача просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з відповідачем [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду клопотання, згідно з яким просить розгляд справи провести без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом № 489, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 01.09.2020 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У сторін народилося двоє дітей - донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.03.2016 року), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.11.2018 року). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, остання позовні вимоги визнала в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Малолітніх дітей слід залишити проживати з матір`ю, так як спору між сторонами з приводи цього немає. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останнім судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved