Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач свої вимоги обґрунтовують тим, що 14.02.2011 року помер його дядько, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Човниця по вул. Зарічній, 14, Ківерцівського району Волинської області. На випадок своєї смерті [PERSON] заповів належне йому майно [PERSON], яка відмовилася від спадщини в користь [PERSON] Спадщину після смерті дядька він прийняв шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадковим майном. У даний час він звернувся до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за законом, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Човниця по вул. Зарічній, 14, Ківерцівського району Волинської області, в порядку спадкування за законом, після смерті дядька [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності /а.с.41/ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 101254, актовий запис № 2, виданого Завітненською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 15.02.2011 року, [PERSON] помер 14.02.2011 року /а.с.5/. Згідно довідки для оформлення спадщини № 498 від 15.09.2011 року та витягу з погосподарської книги № 3 за 2011-2015 роки, виданих Завітненською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Човниця по вул. Зарічній, 14, Ківерцівського району Волинської області належить [PERSON] Спадкодавець до дня смерті проживав у власному будинку один, спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння спадковим майном шляхом подачі заяви до Ківерцівської державної нотаріальної контори /а.с.12-13/. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Родинні відносини спадкодавця [PERSON] з позивачем [PERSON], а саме, що останій приходиться племінником померлому, підтверджується наявними в матеріалах справи документами: свідоцтвом про народження серії І-ЯР № 001750 від 30.05.1957 року, VІІ-УР №0256369 від 30.04.1966 року та метрикою від 23.12.1944 року /а.с.7-9/. Як вбачається з повідомлення Ківерцівської Державної нотаріальної контори № 1032/01-16 від 22.06.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44251364 від 22.06.2016 року, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №271 за 2011 рік. Із заявою про прийняття спадщини 21.06.2011 року звернувся [PERSON] 21.06.2011 року відповідач [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалося /а.с.30-31/. Разом з тим, постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори від 21.09.2011 року № 847/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька, [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с.17/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved