Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі частки із спільної часткової власності. Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної вланості належить 14/36 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] . Вказану частину житлового будинку він успадкував після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Право власності на вказану частину майна зареєстроване Луцькою державною нотаріальною конторою у 28.12.2006 році за реєстровим № 1-1585. На підставі свідоцтва про право власності ВОБТІ виготовлено технічний паспорт на будинок, позивачу, як спадкоємцю належить 14/36 будинковолодіння, інші частини належать відповідачам: [PERSON] 4/36, [PERSON] 4/36. Крім того, у будинку є квартира [ADDRESS] площею 45,5м кв ., власником якої є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорта на будинок [ADDRESS] , який складений Волинським обласним бюро технічної інвентаризації, це будинковолодіння складається з одноповерхового житлового будинку з мансардою загальною площею 186,7 м2 та житловою 124,4 м2, крім того, на земельній ділянці розміщені господарські будівлі, а саме : сарай Б-1, хлів В-1, та колодязь Г. На даний час частки кожного із співвласників не виділені в натурі, що і привело до зловживань та непорозуміння з приводу порядку користування та обслуговування будинку. Вказує, що у 2006 році коли став власником 14/36 частини будинковолодіння позивач пропонував сусідам виділити в натурі частку кожного відповідно до правовстановлюючих документів, а саме: [PERSON] 4/36 та [PERSON] 4/36, так як квартира [ADDRESS] (власник [PERSON] ) вже виділена в натурі (згідно технічного паспорту на квартиру), однак згоди не було досягнуто. На підставі викладеного просив суд виділити [PERSON] , у приватну власність наступне нерухоме майно: житлові кімнати 2-5 площею 15,4 м2; 2-6 площею 14,6 м2; 2-7 площею 13,8 м 2; кухня 2-1, 2-4 площею 13,9 м 2; санвузол 2-2 площею 3,2 м 2; коридор 2-3 площею 3,2 м 2; коридор 1 площею 2,6 м 2; надвірну будівлю Б-1 та горище (для обслуговування покрівлі над його частиною будинку), які зазначені у технічному паспорті виготовленому Волинським ОБТІ 15.02.2011 року. Ухвалою суду 12.09.2018 року у справі було відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. 03.12.2018 року відповідач [PERSON] до суду подала зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки в житловому будинку та виділ частки в натурі зі спільної часткової власності. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.12.2018 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов мотивований тим, що [PERSON] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] з господарсько- побутовими будівлями та спорудами . На підставі договору купівлі-продажу від 19.04.1965 року вона стала власником 4/36 часток житлового будинку [ADDRESS] . В її користування ввійшли кімнати 5-1 площею 10,9 м2 , 5-2 площею 13,1 м2 , кухня 5-3 площею 3,3 м2, коридор в масандрі площею 7,0 м2 . Загальна площа приміщень по квартирі [ADDRESS] становить 27,3 м2 , а житлова - 24,0 м2. 27.03.2003 року відповідно до свідоцтва про право власності на житло їй передано у власність квартиру в цьому ж будинку площею 16,7 м2, яка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована під №3. Фактично на належні їй приміщення має два технічні паспорти, в тому числі на квартиру [ADDRESS] (4/ 36 часток житлового будинку площею 27,3 м2 та квартиру площею 16,7 м2 згідно технічного паспорту - 16,5 м2). Також на праві власності належить сарай Б-1. На підставі викладеного та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила суд, визначити [PERSON] на праві приватної власності приміщення в житловому будинку [ADDRESS] , а саме: кімнату 5-1 площею 10,9 м2, кімнату 5-2 площею 13,1 м2, кухню 5-3 площею 3,3 м2, та кімнати 6-1 площею 5,7 м2 та 6-2 площею 10,8 м2, а також сараю В-1. 28.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на господарські будівлі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.02.2019 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов мотивований тим, що згідно договору купівлі-продажу нерухомості №488/1 від 23.11.1998 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Йому, як власнику квартири в будинку [ADDRESS] належить 10/36 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами. Згідно технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна, а саме будинку [ADDRESS] , біля нього розташовані господарські будівлі та споруди, якими користуються на праві спільної часткової власності всі співвласники багатоквартирного будинку. Сараєм-гаражем Б-1 користується особисто, з моменту придбання у власність квартири [ADDRESS] , а до моменту придбання, даним об`єктом користувався попередній співвласник багатоквартирного житлового будинку. На підставі викладеного просив суд, виділити [PERSON] , на праві приватної власності приміщення сараю-гаража Б-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовів заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні. Предсавники відповідача [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] заперечували проти задоволення первісного позову та зустрічного позову [PERSON] Зустрічну позовну заяву просили задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти задоволення первісного та зустрічного позову [PERSON] заперечила. Зустрічну позовну заяву [PERSON] просила задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] при вирішенні первісного позову та зустрічних позовних заяв покладався на розсуд суду. Дослідивши та оцінивши представлені докази в справі, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 14/36 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки житлового будинку від 28.12.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №1-1585 (а.с. 6,7), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8), та копією технічного паспорту (а.с. 12). [PERSON] є співвласником житлового будинку [ADDRESS] з господарсько- побутовими будівлями та спорудами . Згідно договору купівлі-продажу від 19.04.1965 року вона стала власником 4/36 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.55,56). 27.03.2003 року відповідно до свідоцтва про право власності на житло [PERSON] передано у власність квартиру в будинку [ADDRESS] площею 16,7 м2, яка в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована під №3 (а.с. 63,64) Також на праві власності належить сарай Б-1. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу нерухомості №488/1 від 23.11.1998 року, є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 45,5 кв.м. Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно п. 6 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру); виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13. Технічна можливість виділу приміщень у спірному будинковолодінні відповідно до часток співвласників встановлена висновком будівельно-технічної експертизи № 185/5 від 10.05.2019 року (а.с. 111-127). З даного висновку вбачається, що виділ в натурі [PERSON] та [PERSON] приміщень з будиноковолодіння [ADDRESS] з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий без перепланувань і переобладнань житлового будинку. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов [PERSON] , а також зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити відповідно до заявлених вимог. Як встановлено у судовому засіданні, згідно договору №488/1 купівлі-продажу, зареєстрованого 23.11.1998 року Волинською міжрегіональною біржею [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] загальною площею 45,5кв.м. (без зазначення господарських будівель і споруд) у [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] були власниками квартири [ADDRESS] загальною площею 46,0 кв.м. (без зазначення господар\-ських будівель і споруд) згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.02.1995 року (стор. 124 інвентаризаційної справи); в технічному паспорті на дану квартиру (стор. 125-126 інвен\-таризаційної справи) господарські будівлі і споруди не зазначені. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на господарські будівлі. Згідно ст. 141 ЦПК України зі сторін підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved