Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом до ВДВС Сокирянського РУЮ Чернівецької області про повернення коштів, отриманих на виконання недійсного правочину. Посилався на те, що ним було придбане нерухоме майно з прилюдних торгів за адресою: м.Сокиряни, пров.Головачука,6 Чернівецької області. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області, яке згодом залишено в силі рішенням Апеляційного суду Чернівецької області, визнано недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно, прилюдні торги, за якими він придбав нерухоме майно, та акт реалізації арештованого майна. Оскільки ним було сплачено суму коштів за купівлю нерухомого майна в розмірі 325432 грн., вважає, що такі кошти має право отримати назад, в тому числі втрати, яких він зазнав з вини ВДВС Сокирянського РУЮ. Підтвердженням того, що ним сплачено суму коштів в розмірі 325432 грн., є платіжне доручення на 276942,63 грн. від 18.09.2013 року. Йому було повернуто в добровільному порядку відповідачем суму коштів в розмірі 252231,11 грн., що не є повною суму його внеску за придбання майна. Сума коштів, яка йому не доплачена ВДВС Сокирянського РУЮ, становить 24711,52 грн. Вважає, що вказана сума коштів підлягає виплаті йому, як сума коштів, внесена за майно, що фактично ним не придбане. Крім цього, вважає, що він також має право на стягнення 16136,63 грн. втрат від інфляції, оскільки кошти, які він сплатив та якими не користувався, за період часу поки він їх не отримав, обезцінились у відповідності до даних Держкомстату України, а також 3% річних від не отриманої вчасно суми, що становить 743,34 грн. З підстав, передбачених ст.ст.215, 216, 525, 526, 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача на його користь суму коштів не повернутих внаслідок визнання недійсними торгів, що проводились Відділом ДВС Сокирянського РУЮ по реалізації лоту №1 - житлового будинку за адресою: м.Сокиряни, пров.Головачука,6, що складає 24711,37 грн.; 16136,63 грн. втрат від інфляції та 3% річних в розмірі 743,34 грн. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.11.2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача залучено ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПП «Нива-В.Ш.» в особі філії №26. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подали до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обємі та просили розглянути справу за їх відсутності. Справа також розглядалася за відсутності представника відповідача та представників третіх осіб, які в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що повідомлялися судом про час і місце розгляду справи. Представник ВДВС Сокирянського РУЮ [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити, розгляд справи просив провести за його відсутності. Одночасно із заявою про розгляд справи за його відсутності представник відповідача [PERSON] подав до суду письмові заперечення на позов, у яких зазначав, що сума коштів в розмірі 24711,52 грн., яка складається з: судового збору в розмірі 728,59 грн.; виконавчого збору в розмірі 23612,90 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 370 грн., перерахована відповідачем відповідно до державного бюджету та на спеціальний реєстраційний рахунок Головного управління юстиції у Чернівецькій області з дотриманням вимог п.13.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у звязку з чим просив у позові відмовити. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а представник ПП «Нива-В.Ш.» в особі філії №26 про причини своєї неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. У звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по даній справі та матеріали витребуваної цивільної справи №2/722/36/14), суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2013 року між ВДВС Сокирянського РУЮ та ПП «Нива-В.Ш.» в особі філії №26 укладений\~договір №2613087 про надання послуг по організації і проведення прилюдних\~торгів з реалізації арештованого нерухомого майна за адресою: м.Сокиряни пров.Головачука,6, яке належить [PERSON], за стартовою ціною 428200 грн. згідно з висновком оцінювача [PERSON] від 16.04.2013 року. 29.07.2013 року прилюдні торги не відбулися, у зв'язку із відсутністю купівельного попиту, про що було повідомлено ВДВС Сокирянського РУЮ листом за №0420 від 29.07.2013 року та власника арештованого нерухомого майна [PERSON] 13.08.2013 року державним виконавцем ВДВС Сокирянського РУЮ [PERSON] в складі комісії проведено переоцінку арештованого майна та уцінено його на 24%, про що складено відповідний акт, який було направлено для ознайомлення сторонам виконавчого провадження та в торгівельну організацію для проведення повторних прилюдних торгів арештованого нерухомого майна за стартовою ціною 325432 грн. Відповідно до протоколу №2613087 від 18.09.2013 року проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна та акта про реалізацію предмета іпотеки від 01.10.2013 року, затвердженого начальником ВДВС Сокирянського РУЮ, переможцем торгів визнано [PERSON], який придбав арештоване нерухоме майно за адресою: м.Сокиряни пров.Головачука,6,\~яке належить [PERSON], за 325432 грн, з яких позивачем [PERSON] перераховано спеціалізованій організації 16271 грн. в якості гарантійного внеску та 32218,37 грн. в якості додаткової суми винагороди, а також 276942,63 грн. внесено ним на депозитний рахунок ВДВС Сокирянського РУЮ. На підставі акту про реалізацію предмета іпотеки від 01.10.2013 року, затвердженого начальником ВДВС Сокирянського РУЮ, 08.10.2013 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво, яким посвідчено за [PERSON] право власності на майно, що складається із земельної ділянки за кадастровим номером 7324010100:01:003:0074, загальною площею 0,06 га, та домоволодіння - одноповерхового з підвалом житлового будинку, загальною площею 50,50 кв.м. (літ. А), одноповерхового з підвалом та мансардою житлового будинку, загальною площею 349,4 кв.м. (літ. В) та сараю, загальною площею 22,72 кв.м. (літ. Б), що знаходяться в м.Сокиряни, пров.Головачука,6 Чернівецької області. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20.03.2014 року прилюдні торги по реалізації нерухомого майна від 18.09.2013 року, акт про реалізацію предмета іпотеки від 01.10.2013 року та свідоцтво про право власності від 08.10.2013 року визнані недійсними. Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 07.05.2014 року вказане вище рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін. Згідно ч.3\~ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Частиною 2\~ст.390 ЦК України\~визначено, що власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна. Відповідно до\~ст.216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Як встановлено дослідженими судом доказами, угода (правочин) з реалізації майна через прилюдні торги між сторонами відбулася, вона виконана у повному обсязі, нею були встановленні права на майно у позивача як добросовісного набувача. Оскільки на даний час судовими рішеннями прилюдні торги, які були проведені 18.09.2013 року, визнано недійсними, а учасниками цих торгів, в тому числі позивачем [PERSON] вчинено всі необхідні дії по придбанню нерухомого майна, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати аналогію права - двосторонню реституцію. Так, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах. Відповідно до ч.4\~ст.656 ЦК України\~до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відтак, до наслідків визнання прилюдних торгів недійсними застосовуються наслідки визнання правочинів недійсними, передбачені ч.1 абз.2\~ст.216 ЦК України, за якою у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Основні майнові наслідки недійсності правочинів пов'язані з визначенням правової долі того, що отримано сторонами правочину. Це регламентується загальними правилами, які регулюють правову частку, отриману сторонами правочину. До загальних правил майнових наслідків недійсності правочинів належить двостороння реституція - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути іншій стороні у натурі все, що вона отримала від виконання цього правочину.\~\~У разі неможливості повернути отримане в натурі внаслідок вживання, використання майна, виконання роботи або з інших причин повинна відшкодовуватись його вартість у грошових коштах за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо інші особливі умови або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів не встановлені законом. Тобто при двосторонній реституції сторонами повертається все виконане ними відповідно до правочину, згідно\~ст.216 ЦК України. Із досліджених платіжних доручень №641 та №642 від 06.07.2014 року встановлено, що у звязку із ухваленими судовими рішеннями, Відділом ДВС Сокирянського РУЮ з коштів в сумі 276942,63 грн., які позивачем [PERSON] були внесені на депозитний рахунок відповідача, в добровільному порядку йому повернуто кошти відповідно в розмірі 182837,46 грн. та 69393,65 грн., що становить 252231,11 грн. Таким чином, сума коштів, яка залишилась не повернутою позивачу [PERSON], становить 24711,52 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ВДВС Сокирянського РУЮ 24711,37 грн. в рахунок повернення коштів, отриманих на виконання недійсного правочину, підлягають задоволеню, оскільки вказані кошти були сплачені позивачем за придбання майна з прилюдних торгів, а тому внаслідок визнання даного правочину недійсним в судовому порядку підлягає застосування реституція, а відповідно сплачені позивачем кошти слід стягнути з відповідача на його користь. Статтею\~625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми закону, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, суд вважає, що грошові зобовязання, відповідальність за порушення яких встановлена ст.625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Враховуючи те, що повернення коштів в даному випадку, у відповідності до ст.216 ЦК України, є наслідком визнання правочину недійсним, а не виникає з підстав порушення грошового зобовязання, суд приходить до висновку, що положення ст.625 ЦК України на дані спірні правовідносини не поширюються, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають.

Outcome: partial