Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12.08.2016, та яким було змінено розмір аліментів та присуджено до стягнення з [PERSON] на її, [PERSON] , користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, але не менш, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дочкою повноліття. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що з часу ухвалення судового рішення змінився матеріальний стан відповідача в сторону покращення, він офіційно працевлаштований, отож отримує стабільний дохід, має можливість надавати утримання їх спільній дитині у більшому розмірі, утім в добровільному порядку він не сплачує аліменти в більшому розмірі, а визначений за рішенням суду є мізерним та меншим від мінімального розміру, який становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Ухвалою суду від 17.06.2021 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив, що на підставі виконавчого листа виданого Липовецьким районним судом Вінницької області 16.01.2018 у цивільній справі №136/1490/17 (а.с.4), із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. щомісячно, але не менш, ніж 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки виданої Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області від 21.05.2021 за №2536 (а.с.6), дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] . Позивач звернулась до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, вказуючи, що з часу ухвалення рішення змінився матеріальний стан відповідача. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу вказаної норми слідує, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. При цьому, суд враховує приписи ч.3 абз.2 ст.181 СК України, відповідно до якої спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом вимог позивача, не надав суду доказів, які підлягають доказуванню при вирішенні цього спору на пропозицію суду викладену в ухвалі від 17.06.2021. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що спосіб стягнення аліментів визначених за судовим рішенням із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини слід змінити, при цьому, визначивши їх розмір, з урахуванням обставин встановлених в судовому засіданні та перевірених дослідженими у справі доказами на рівні 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку на дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням у даній справі законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення належного рівня життя дитини сторін, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального її розвитку та відповідатиме можливостям обох батьків утримувати дитину. За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України, а так як при пред`явленні прозову позивач була звільнена від сплати судового збору, позов задоволено повністю, отож такі витрати слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved