Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 25 липня 1998 року він уклав шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Горлівським міським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 820. Від спільного шлюбу мають двох дітей повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час їх сім`я розпалася, подружні відносини сторони припинили з липня 2014 року, вони з відповідачем ніяких сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сімейних стосунків неможливе. Просить суд, шлюб, зареєстрований 25 липня 1998 року Горлівським міським відділом реєстрації актів громадського стану Донецької області, актовий запис № 820, між ними, розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. 17.03.2021 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце проведення судового засідання. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Дніпровським районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) запис поновлено, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 липня 1998 року, про що складено відповідний актовий запис № 05, після укладення шлюбу дружина змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ц.-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області від 12 жовтня 2000 року, який належить [PERSON] , у примітках щодо сімейного стану записано, що 25 липня 1998 року Міським ЗАГС м. Горлівки зареєстровано шлюб з гр. [PERSON] . Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області від 28.03.2006 року. Спору про розподіл спільного сумісного майна між позивачем та відповідачем немає. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання малолітньої дитини сторони не мають. Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Позивач [PERSON] не вимагає від відповідача компенсацію за понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved