Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 лютого 2003 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. У шлюбі було народжено двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначав, що з квітня 2012 року сім'я розпалася і з цього часу він з позивачем не проживають разом. Причиною розпаду сім'ї вважає зраду дружини, окрім того вона проживає з іншим чоловіком та є вагітною. Ніхто з них жодних спроб для відновлення сім'ї не вживав, а тому сім'я розпалася остаточно та відновити її неможливо. Спору про поділ майна та місце проживання дітей не має. У зв'язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснив, що подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки вони не проживають разом з 2012 року. Спору про поділ майна та місце проживання дітей не має. Підтвердив, що дитина, яку народила позивач, перебуваючи з ним в шлюбі, не його, про що він звернувся до органу реєстрації народження з відповідною заявою. В свою чергу батько дитини звернувся із заявою про визнання батьківства. Відповідач позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Підтвердила, що не проживає разом з позивачем з 2012 року. Також надала суду копію свідоцтва про народження дитини - [PERSON], яка народилася [INFO] та батьком якої записаний [PERSON]. Підтвердила, що зараз мешкає разом з іншим чоловіком - батьком своєї новонародженої дитини. Спору про поділ майна та місце проживання спільних дітей з відповідачем не має. Вважає примирення з позивачем неможливим. Після розірвання шлюбу бажала би відновити своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 лютого 2003 року виконавчим комітетом Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 2 та видано свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). У шлюбі народжено двоє дітей:[PERSON], [INFO] (а.с.4) та [PERSON], [INFO]. (а.с 3). Судом встановлено, що сторони не проживають разом з 2012 року, стосунки не підтримують, не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання сторін зберегти шлюб. Окрім того відповідач проживає разом з іншим чоловіком та народила від нього дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.18). Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Отже, вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Подружжя досягло згоди про те, що діти будуть проживати разом з матір`ю. Спору про поділ майна подружжя не має. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України за заявою позивача суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити ії дошлюбне прізвище «[PERSON]». Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved