Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON]\~ звернувся до Ізяславського районного суду з позовною заявою до [PERSON] (по тексту [PERSON]М.) про усунення перешкод у здійсненні права користування\~ та розпорядження своїм майном, що знаходиться\~ по вул. Шевченка, БОС 6, квартирою 12 м. Ізяслав Хмельницької області,\~ що належить позивачу на праві приватної власності. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позовних вимог зазначає наступні обставини. Зазначає, що\~ є власником квартири, яка знаходиться по вул. Шевченко,БОС №6, кв.12 м. Ізяслав. Звертає увагу на те, що\~ з 11.11.2014 року [PERSON] не проживає у вказаній вище квартирі, здійснює перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном. Вважає, що така ситуація порушує його права як власника житла, а сам факт реєстрації відповідача в квартирі обмежує\~ право власності на нього та створює певні перешкоди у вільному користування ним. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. У відповідності до ст. ст.\~169, ч. 4,\~226 ЦПК України\~суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [PERSON] відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11.11.2014 року, яке набрало 16.12.2014, у рахунок виконання основного зобовязання за договором позики від 02.04.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 03.04.2012 року та визнано за останнім право власності на житлову квартиру №12 по вулиці Шевченка, БОС 6, м. Ізяслав Хмельницької області (а.с.8-9). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 29.02.2016 року №54240291 власником квартири №12, що знаходиться\~ по вул. Шевченка, БОС 6 у м. Ізяслав Хмельницької області,\~ на праві приватної форми власності є [PERSON] (а.с. 10). Вказана обставина стверджена також і технічним паспортом на вказану квартиру, виготовленого КП «Ізяславське районне бюро технічної інвенаризації» 20.01.2015 року, реєстровий номер 13/78, інвентаризаційна справа №3001. Разом з тим, згідно довідки КП «Житлосервіс» Ізяславської міської ради від 13.12.2016 року №9193 в квартирі, яка знаходиться [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] [INFO], що не являється родичем позивача. Згідно показань, допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON], позивач у справі [PERSON],\~ є власником квартири, яка знаходиться [ADDRESS], натомість [PERSON] там вже тривалий час не проживає, хоч і зареєстрований. У ході розгляду справи встановлено, що на даний час у зазначеній квартирі відповідач\~ продовжує бути зареєстрованим, однак не проживає, в добровільному порядку не знімається з реєстрації, не оплачує комунальні послуги, чим перешкоджає позивачу у реалізації його права власності на житло. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. \~ \~ \~ \~Частинами 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не можу бути позбавлений права власності, окрім як на підставах, встановлених Законом.\~\~ Згідно ч. 1 ст. 316\~ЦК України - правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317\~ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу\~ст. 383 цього ж Кодексу\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешканням для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно\~ст. 391 Цивільного кодексу\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Всім власникам забезпечуються рівні умови захисту і здійснення своїх прав володіння, користування і розпорядження своїм майном (частини 1, 3, 7 ст. 319 ЦК України). Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства і від вирішення таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Крім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі №6-709цс16 від 16.11.2016 року. Так, частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~ мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей та інших осіб,\~\~ мають\~\~ право розпоряджатися\~ цією\~ власністю на\~ свій\~\~ розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На думку Верховного Суду України, аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не є членом сімї позивача, не є власником зазначеного майна, тривалий час не проживає у житловому приміщенні, належному на праві приватної власності позивачу, перешкоджає останньому у реалізації його права власності, суд вважає за необхідне визнати\~[PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою\~ №12\~\~ по\~ вулиці Шевченка, БОС № 6 міста Ізяслава\~ Хмельницької області. Розподіл судових витрат здійснено у порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved