Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з 01 жовтня 2019 року він працював у Державному підприємстві «Волинський військовий лісгосп», на посаді інженера з охорони і захисту лісу. Наказом № 36-ОС від 18.05.2020 року його було звільнено з займаної посади, на підставі п.4. ст. 40 КзПП України, за прогул, у зв`язку з відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, без поважних причин. Вважає звільнення його з роботи незаконним . Як слідує з наказу № 36-ОС від 18.05.2020 року, підставою для його звільнення стала доповідна записка головного лісничого та його пояснення, що без перевірки не може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, оскільки з даного приводу не було проведено службове розслідування, не було зазначено в чому саме виявилося порушення трудового законодавства, яку шкоду було завдано, як передбачено ст. 149 КзПП Ураїни, в якій вказано, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок. Що стосується підстав для звільнення, які вказані в наказі, зазначає наступне. 04 травня 2020 року на території Луцького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» було виявлено пожежу в кв. 47, що територіально розташований поблизу села Дачне Ківерцівського району. Оскільки він працював на посаді інженера з охорони та захисту лісу, і відповідно, до його посадових обов`язків, зокрема, входило попередження, виявлення лісових пожеж, розслідування чинників, які спричинюють лісові пожежі, усунення наслідків таких пожеж, а також попередження їх майбутньому, то відповідно він відразу виїхав на місце надзвичайної події. Дорогою до села Дачне, він, за допомогою телефонного зв`язку, повідомив головного лісничого [PERSON] та тимчасово виконуючого директора [PERSON] про те, що їде в Луцьке лісництво для виконання своїх безпосередніх обов`язків, на що вони обоє дали згоду. Прибувши в село Дачне, приблизно о 9 год. 30 хв., він, зустріввся з майстром лісу [PERSON] , у нього вдома, після чого вони вирушили до лісу. Ними здійснювався обхід лісництва, виявлення потенційно - пожежонебезпечних факторів, перевірка мінералізованих смуг, а також обстеження лісового масиву з метою виявлення самовільних рубок та інших порушень природоохоронного законодавства. Через специфіку роботи та посади, його робоче місце не обмежувалося територією кабінету в конторі, а фактично охоплювало територію, на якій здійснює свою діяльність ДП «Волинський військовий лісгосп». Однак, прибувши на роботу 05 травня 2020 року, він дізнався про те, що головний лісничий [PERSON] подав на ім`я т.в.о. директора [PERSON] доповідну записку про його відсутність на робочому місці 04 травня, на протязі всього дня. Крім того, він, ознайомившись з актом про відсутність його на робочому місці 04.05.2020 року, який був підписаний головним лісничим [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] та сторожем [PERSON] . Тимчасово виконуючий обов`язки директора зажадав від нього пояснень про причини відсутності його на роботі 04 травня 2020 року. На його відповідь про те, що він повідомляв його та головного лісничого [PERSON] про те, що перебуватиме в Луцькому лісництві та виконуватиме свої посадові обов`язки, він відповів, що йому нічого невідомо. Ним були надані т.в.о. директора [PERSON] письмові пояснення про перебування його, 04 травня, протягом усього робочого часу в Луцькому лісництві. Аналогічні пояснення були написані майстром лісу [PERSON] 18 травня 2020 року його було повідомлено про те, що він звільнений за прогул. Копія наказу йому не вручалася, він лише зробив його фотознімок. Крім того, зазначає, що у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та дружина. Його незаконне звільнення залишило його сім`ю без засобів для існування. Зазначене звільнення, стало причиною для порушення психологічно-морального клімату в його сім`ї, підриву його авторитету та втратою позиції голови сім`ї. Після звільнення він не може влаштуватися на роботу, оскільки всі роботодавці відмовляють йому у прийнятті на роботу, у зв`язку із записом в трудовій книжці про звільнення за прогул. Всі ці обставини безперечно є наслідком протиправної поведінки відповідача, яка йому завдає непоправних моральних страждань та згубного впливу на його емоційний стан та здоров`я, порушення сну. Вважає, що відповідачем йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 80 000, 00 грн. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить визнати його звільнення незаконним та поновити його на посаді інженера з охорони та захисту лісу ДП «Волинський військовий лісгосп»; стягнути з ДП «Волинський військовий лісгосп» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11848,53 грн., та стягнути з ДП «Волинський військовий лісгосп» на його користь 80 000,00 грн. моральної шкоди. Державне підприємство «Волинський військовий лісгосп» подало суду відзив. Відзив обґрунтовує тим, що згідно з наказом № 36-ОС від 18.05.2020 року [PERSON] звільнено з посади інженера з охорони і захисту лісу, з 19 травня 2020 року, за відсутність на роботі без поважних причин, згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України. Цей наказ вважає законним та обґрунтованим, а позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі - безпідставними та надуманими. Твердження позивача в позові щодо відсутності підстав його звільнення, так як не було проведено службового розслідування, та не було встановлено в чому саме виявилося порушення трудового законодавства, та порушено вимоги ст. 149 КзПП України, не відповідає дійсності. Актом про відсутність на робочому місці від 4 травня 2020року підтверджується, що 4 травня 2020 року інженер з охорони та захисту лісу, [PERSON] , був відсутній на роботі протягом всього дня, без попередження про свою відсутність, з 8:00 до 17:00. Вкащаний акт складений та підписаний головним лісничим [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] та сторожем [PERSON] . З розпорядження №2 від 5 травня 2020 року, виданого т.в.о. директора ДП «Волинський військовий лісгосп» [PERSON] слідує, що у зв`язку з відсутністю на робочому місці 4 травня 2020 року інженера з охорони та захисту лісу [PERSON] , на підставі доповідної записки головного лісничого [PERSON] , акту про відсутність на роботі [PERSON] , наказано провести службове розслідування по даному факту в термін з 5 травня по 6 травня 2020 року. ДП «Волинський військовий лісгосп» дотримано вимог ст. 149 КзПП України, порядок застосування дисциплінарних стягнень. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, дана вимога закону дотримана, письмове пояснення [PERSON] було надано 5 травня 2020 року. У своєму письмовому поясненні [PERSON] посилається на те, що він не перебував у конторі лісгоспу, на вул. Героїв УПА 5 в м. Луцьку в зв`язку з тим, що увесь день знаходився в масиві Луцького лісництва, оскільки там часто спостерігаються підпали лісу, а головний лісничий та т.в.о. директора ніяк на це не реагують. В позовній заяві позивач стверджує, що, 4 травня 2020 року, на території Луцького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп», було виявлено пожежу в кв. 47, що територіально розташований поблизу села Дачне Ківерцівського району, тому він одразу виїхав на місце надзвичайної події. Дане твердження позивача не відповідає дійсності, так як, 04.05.2020 р., протягом всього дня, була дощова погода, жодних пожеж не було, що стверджується довідкою з Волинського обласного центру з гідрометеорології, оскільки в цей день у вказаному районі відмічалася хмарна погода з проясненнями, дощ з кількістю 4 мм. 03.05.2020 р., у кварталі 47 цього ж лісництва, було загоряння молодняку орієнтовною площею 0,15 га, яке відразу в той же день було ліквідоване силами працівників лісової охорони лісництва і внаслідок якого не було завдано збитків від вогню. Позивач в позовній заяві стверджує, що дорогою до села Дачне, він, за допомогою телефонного зв`язку, повідомив головного лісничого [PERSON] та тимчасово виконуючого обов`язки директора ДП «Волинський військовий лісгосп» [PERSON] про те, що їде в Луцьке лісництво, для виконання своїх безпосередніх обов`язків, на що вони обоє дали згоду. Дане твердження позивача спростовується, письмовим поясненням та доповідною запискою головного лісничого [PERSON], з яких вбачається, що він не давав розпорядження [PERSON] перевіряти протипожежну обстановку в 47 кварталі. 04.05.2020 р., т.в.о. директора [PERSON] , головний лісничий [PERSON] та лісничий [PERSON] прибули в 47 квартал о 9 год 30 хв., де на них чекали працівники Луцького лісництва - старший майстер [PERSON] , та майстри лісу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Протягом півгодини всі присутні оглядали місце загоряння та було проведено профілактичну бесіду з працівниками лісництва на предмет запобігання спалахів загоряння лісу та виникнення лісових пожеж. На цій нараді інженер ОЗЛ [PERSON] був відсутній, оскільки ніхто з керівництва з ним зв`язатися не зміг, через ігнорування дзвінків до нього (гудки в телефоні йшли, але [PERSON] не піднімав слухавку та не передзвонив). Протягом дня , 04.05.2020 р., була дощова погода. Твердження [PERSON] про те, що він нібито 04.05.2020 р. приблизно о 9 год 30 хв зустрічався у с. Дачне з майстром лісу [PERSON] є безпідставними , оскільки у вказаний час [PERSON] , разом з усіма вищевказаними працівниками, був присутній у кварталі №47, на нараді. У зв`язку з тим, що, 04.05.2020 р., [PERSON] , без поважних причин, був відсутній на роботі , був складений акт про його відсутність на робочому місці. Посилання позивача, що йому не було вручено копію наказу про звільнення з роботи, не заслуговує на увагу, оскільки, на прохання останнього, було зроблено фотокопію наказу про його звільнення, і його копії він додав до позовної заяви. 04.05.2020 р., на підставі доповідної записки головного лісничого [PERSON], т.в.о. директора [PERSON] видав розпорядження №2 від 05.05.2020 р. про проведення службового розслідування, у якому провести це розслідування доручив головному лісничому [PERSON] . Приблизно о 9 год 05.05.2020 р. т.в.о. директора [PERSON] та головний лісничий [PERSON] , на цілий день, поїхали до лісових масивів Поворського авіаційного полігону з виробничими питаннями. На під`їзді до смт. Маневичі [PERSON] вдалося зв`язатись телефоном з [PERSON] , після чого головний лісничий [PERSON] дав вказівку [PERSON] написати пояснення про свою відсутність на робочому місці 04.05.2020p., [PERSON] написав таке пояснення та залишив його в конторі. 06.05 2020 року було завершене службове розслідування та подана головним лісничим [PERSON] доповідна записка про його результати. До доповідної записки були долучені акти про відсутність [PERSON] та письмові пояснення працівників лісгоспу та Луцького лісництва. 07.05 2020 року стало відомо, що [PERSON] перебуває на лікарняному. Після виходу його з лікарняного на роботу, наказом від 18.05.2020 р. за №36-ОС [PERSON] було звільнено з роботи 19.05.2020 р., згідно з п.4 ст.40 КЗпП України. З урахуванням вищенаведеного, державне підприємство «Волинський військовий лісгосп» просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, згідно мотивів, наведених у позовній заяві мотивів та просив стягнути з відповідача на його користь74841,51грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, зазначених у відзиві, вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, і такими, що не підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.п. 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» ( з послідуючими змінами та доповненнями), у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавством не визначено переліку обставин, за яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, а тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п.4 ст.40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази, передбачені ст. 76 ЦПК України. З оглянутої в судовому засіданні копії трудової книжки позивача випливає, що останній, 01.10.2019р., прийнятий у державне підприємство «Волинський військовий лісгосп», на посаду інженера з охорони і захисту лісу, на підставі наказу №12-ОС від 01.10.2019р.(а.с.16) Згідно з наказом №3Б-ОС від 18.05.2020р. позивача звільнено з посади за відсутністю на роботі без поважних причин,згідно з п.4 ст.40 КЗпП України.(а.с.17) Підставою для звільнення позивача із займаної посади стала доповідна записка головного лісничого [PERSON] про те, що станом на 13 год.00 хв, 04.05.2020р., інженер з охорони і захисту лісу [PERSON] був відсутній на робочому місці. Про причини своєї відсутності він йому не повідомляв. Будь-яких доручень, що могли стати причиною відсутності позивача на робочому місці він не давав.(а.с.19) Згідно з актом про відсутність на робочому місці від 04 травня 2020 року , складеного та підписаного головним лісничим [PERSON] , головним бухгалтером [PERSON] та сторожем [PERSON] , 04 травня 2020 року, інженер з охорони та захисту лісу [PERSON] , був відсутній на роботі цілий робочий день, без попередження про свою відсутність з 08:00 до 17:00год. (а.с.20) З розпорядження №2 від 5 травня 2020 року, виданого т.в.о. директора ДП «Волинський військовий лісгосп» [PERSON] слідує, що у зв`язку з відсутністю на робочому місці 4 травня 2020 року інженера з охорони та захисту лісу [PERSON] , на підставі доповідної записки головного лісничого [PERSON] , акту про відсутність на роботі [PERSON] , наказано провести службове розслідування по даному факту в термін з 5 травня по 6 травня 2020 року. 05 травня 2020 року відібрано пояснення у [PERSON] , та додано його копію до матеріалів справи. Із копії пояснення [PERSON] від 05.05.2020р. щодо відсутності на роботі, останній зазначив, що увесь день 04.05.2020р. знаходився в масиві Луцького лісництва, так як там часто спостерігається підпал лісу, а головний лісничий [PERSON] і т.в.о. директора [PERSON] ніяк на це не реагують. У посадовій інструкції інспектора з охорони та захисту лісу від 07.10.2019р., затвердженою т.в.о. директора ДП «Волинський військовий лісгосп» Чуй Р.В. 07.10.2019р., з якою ознайомлений позивач, зазначено, що інженер з охорони та захисту лісу підпорядковується безпосередньо директору лісгоспу (п.1.3 Інструкції), і повинен знати основи трудового законодавства (п.3.9 Інструкції). Відповідно до ст.139 КзПП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Із змісту ст.142 КзПП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну. Судом встановлено, що робоче місце позивача розміщене в приміщенні відповідача - ДП «Волинський військовий лісгосп» за адресою: м.Луцьк, вул.Героїв УПА,5,та робочий час його розпочинається з 8:00 години та триває до 17:00год., відповідно до розпорядку робочого дня працівників ДП «Волинський військовий лісгосп», затвердженого сумісною постановою адміністрації і комітету профспілки ДП «Волинський військовий лісгосп» (протокол №15 від 27.12.2019р.) Як зазначено в акті від 04 травня 2020 року , інженер з охорони та захисту лісу, [PERSON] , був відсутній на робочому місці, без попередження про свою відсутність, з 8:00 до 17:00 год.(а.с.20) Допитані в судовому засіданні в якості свідків головний лісничий [PERSON] та головний бухгалтер [PERSON] підтвердили факт, що дійсно інженера з охорони та захисту лісу [PERSON] не було на робочому місці з 8:00 до 17:00 год., протягом усього робочого часу. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка виконуючий обов`язки директора [PERSON] заперечив той факт, що [PERSON] йому телефонував та повідомляв про те, що знаходиться у Луцькому лісництві. Крім цього, такі пояснення [PERSON] спростовуються роздруківкою приватного акціонерного товариства «Київстар», яка витребовувалась судом.(а.с.103-104) Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] пояснили, що , 04.05.2020р., за вказівкою керівника підприємства, вони знаходились на території лісництва, де проводилась виконуючим обов`язки директора [PERSON] нарада. На цій нараді [PERSON] був відсутній. Вони телефонували йому неодноразово, але [PERSON] на дзвінки не відповідав. Пояснення допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] , [PERSON] про те, що вони бачили [PERSON] , [INFO] ,в лісовому господарстві суд відхиляє, оскільки такі показання не свідчать про те, що [PERSON] знаходився на роботі та виконував трудові обов`язки протягом усього робочого часу. Як пояснив в судовому засіданні виконуючий обов`язки директора [PERSON], завдань чи вказівок щодо проведення перевірки у Луцькому лісництві 04.05.2020р. [PERSON] керівництвом підприємства не доручалось. Цього факту не заперечував в судовому засіданні позивач [PERSON] . Таким чином, аналізуючи наведене,суд дійшов висновку, що [PERSON] ,04.05.2020р., без поважних причин, був відсутній на робочому місці, тобто вчинив прогул та був звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. В судовому засіданні також не встановлено факту психологічного тиску керівництвом підприємства на [PERSON] , з метою примушування його до написання заяви на звільнення за власним бажанням. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] до державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставним та до задоволення не підлягає. Як передбачено ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 2371 КзПП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Приймаючи до уваги, що в задоволенні позову [PERSON] до державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» про визнання звільнення незаконним та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено, та враховуючи те, що вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 80000 грн є похідною від основних позовних вимог, а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог також слід відмовити.

Outcome: dismissed