Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить\~\~суд визнати\~\~за ним право\~\~власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території [PERSON] міської ради Тернопільської області згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року площею 0,70 га, площею 0,93 га, площею 0,51 га, в\~\~порядку спадкування за законом\~після смерті баби [PERSON], яка померла 27.02.2014 року.\~\~\~ Позовні вимоги мотивує\~тим, що\~спадкоємець за законом його батько (син померлої) [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті спадкодавця [PERSON] у його користь, проте, звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у звязку з втратою правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя». Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] міська рада Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов визнали повністю, з обставинами, викладеними у позові погодилися, просять розглядати справу за відсутності їхнього представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України,\~в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №302026 від 30.09.1972 року батьками позивача [PERSON] вказано: [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтві про народження серії ІІ-ЯР №770400 від 08.01.1959 року батьками [PERSON] (батька позивача) вказано: [PERSON] та [PERSON]. Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 2,14 га. у межах згідно з планом, розташована на території [PERSON] міської ради Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,93 га, земельна ділянка площею 0,70 га, земельна ділянка площею 0,51 га. Те, що [PERSON] належали вказані вище земельні ділянки підтверджується даними витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102484312016, №НВ-6102484392016, №НВ-6102484532016, сформованих 21.06.2016 року, згідно яких [PERSON] на праві власності належали: земельна ділянка площею 0,9312 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] міської ради Тернопільської області, кадастровий номер: 6124210100:01:001:0069, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року; земельна ділянка площею 0,6962 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] міської ради Тернопільської області, кадастровий номер: 6124210100:01:001:0382, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року; земельна ділянка площею 0,5244 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] міської ради Тернопільської області, кадастровий номер: 6124210100:01:001:0603, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року. Даний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року на час розгляду справи втрачений, про що в [PERSON] районній редакції газети «Вісті Придністровя» (№22(7155) від 17.06.2016 року) розміщено оголошення про те, щоб вважати даний державний акт недійсним. [PERSON] померла 27.02.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №208379 від 15.06.2016 року, актовий запис №16. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на: земельну ділянку площею 0,9312 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] міської ради Тернопільської області, кадастровий номер: 6124210100:01:001:0069, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року; земельну ділянку площею 0,6962 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] міської ради Тернопільської області, кадастровий номер: 6124210100:01:001:0382, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року; земельну ділянку площею 0,5244 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території [PERSON] міської ради Тернопільської області, кадастровий номер: 6124210100:01:001:0603, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №015554 від 16.09.2003 року. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки №341, виданої [PERSON] міською радою Тернопільської області 12.02.2018 року, спадкодавець [PERSON] до смерті проживала з внуком [PERSON] за адресою: вул.В.Великого, 140 м.Монастириська Тернопільської області. Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документів на майно, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (лист [PERSON] державної нотаріальної контори №883/01-16 від 06.12.2017 року). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, що підтверджується довідкою №341, виданою [PERSON] міською радою Тернопільської області 12.02.2018 року. Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. [PERSON], спадкоємець за законом першої черги відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], про що подав заяву, посвідчену 08.12.2017 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, зареєстровану в реєстрі за №1201. Зазначену заяву суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1\~ст. 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, а саме, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказана заява [PERSON] свідчить про те, що йому відомо про заявлені вимоги [PERSON] щодо яких останній не заперечує. Як вбачається з інформаційного листа [PERSON] державної нотаріальної контори №20/01-16 від 17.01.2016 року спадкові справи після смерті 27.02.2014 року [PERSON], не заводилась. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивач є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON]права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за законом після померлої 27.02.2014 року [PERSON]

Outcome: approved