Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Ківерцівської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його тітка - [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, а саме: земельна ділянка, площею 1,75 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Ківерцівської міської ради Волинської області. Спадкоємцем майна померлої - [PERSON] , яка померла [INFO] , є позивач по справі - [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] 02.06.2006 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне на день смерті майно заповіла позивачу по справі - [PERSON] . Позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Ківерцівської міської ради Волинської області в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про проведення розгляду справи у його відсутності, у вирішення позову поклався на розсуд суду. Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Суською сільською радою Ківерцівського району Волинської області від 18.06.2008 року, актовий запис № 12, [PERSON] померла [INFO] /а.с.6/. Судом встановлено, що секретарем виконкому Суської сільської ради Ківерцівського району Волинської області Гончаренко Л.В. 02.06.2006 року посвідчено заповіт згідно якого, [PERSON] усе належне на день смерті майно заповіла позивачу по справі - [PERSON] /а.с. 7/. Згідно довідки Суського старостинського округу Ківерцівської міської ради Волинської області №1155 від 04.12.2019 року, за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] , значиться: земельна ділянка, площею 1,75 га згідно Державного акту серії ВЛ №043739 /а.с. 8/. В Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №043739 від 03.05.2004 року, виданого на підставі розпорядження Ківерцівської районної державної адміністрації від 29.04.2004 року №108 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,75 га, яка розташована на території Суської сільської ради Ківерцівського району Волинської області (а.с. 9). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. В силу ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Разом з тим, постановою № 2489/02-31 від 05.12.2019 року державний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця /а.с. 12/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, яка засвідчує його право власності. Таким чином, з представлених в судове засідання письмових доказів, судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину і не відмовився від неї, а тому вважається таким, що набув право спадкоємця. Враховуючи наведене, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов з наведених вище підстав слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно.

Outcome: approved