Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 26.10.1991 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою, від якого мають повнолітніх дітей. Шлюбні відносини не склались з суто особистих причин, мають різні погляди на життя. Приблизно 19 років не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо один від одного. Тривале проживання на відстані призвело до втрати почуття любові між подружжям. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. Крім того, вказує, що тривалий час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, просила прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, не суперечать законодавству та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 26.10.1991 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 22.03.2019 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Зі змісту позову вбачається, що подружжя малолітніх або неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України\~та відповідно до ст.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, ст.ст.55, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved