Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 16 березня 2013 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 62, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб, серії І-НО № 315310. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилось невдалим і спільне життя з нею не склалося. В сімї склались складні взаємовідносини, постійно виникають непорозуміння та сварки. Вони різні за характерами, в сімї відсутні взаєморозуміння та довіря. Шлюбні відносини впродовж останнього часу між ними не підтримуються, вони проживають окремо один від одного, а сам шлюб носить формальний характер. Подальше перебування в шлюбі суперечить його нтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому просить суд шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач на попереднє судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідачка на попереднє судове засідання не зявилась, подала суду заяву згідно якої позов визнала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Дослідивши зібрані матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.03.2013 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 62. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 315310. Від спільного подружнього життя у них народилась дитина [PERSON], [INFO], батьками якої являються сторони по справі, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно до вимог ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що сторони з тривалий час не підтримують подружніх відносин, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, майнового спору у них немає. Їх шлюб існує лише формально, надання судом строку для примирення позивач не бажає, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а підстави для його збереження відсутні.

Outcome: approved