Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], яка була його дружиною, відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 7,2795 га, кадастровий номер 5323284600:00:013:0097, розташовану на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, право власності на яку було підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку. Він є спадкоємцем по закону після смерті дружини, інших спадкоємців немає. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, йому було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Так як місце знаходження Державного акта йому невідоме. В звязку з вказаними обставинами відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, тому позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, заяв клопотань від нього на адресу суду не надходило, У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с. 37). Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст.223 ч.4 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 12, 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Встановлено, що за життя [PERSON] мала у своїй власності земельну ділянку: площею 7,2795 га у межах згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 070909, виданого 11 квітня 2005 року, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується світлокопією Державного акту та витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с. 6,11). 09 серпня 2017 року спадкодавець [PERSON] померла в смт. Комишня Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 7), внаслідок чого відкрилася спадщина. На час смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою [INFO]. Разом з нею були зареєстровані: її чоловік [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. Цей факт підтверджується копією довідки [PERSON] сільської ради (а.с.32 на звороті копії спадкової справи). Оскільки представнику позивача [PERSON] та суду не відомі данні щодо місця перебування [PERSON], тому суд позбавлений можливості залучити його до участі у справи в якості третьої особи. Позивач [PERSON] є спадкоємцем по закону, [PERSON], оскільки був її чоловіком, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя (а.с.8). У строк встановлений законом, після смерті спадкодавця, позивач прийняв спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9). Постановою приватного нотаріуса від 20.02.2018 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлої дружини [PERSON] відмовлено [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на імя спадкодавця (а.с.10). Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Оскільки на час постановлення рішення [PERSON] померла, визнати право власності померлої неможливо. Згідно ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду, як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та частиною 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій [PERSON] і він вчинив дії по прийняттю спадщини. Його право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Суд, заслухавши представника позивача дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, приходить до висновку, що спадкоємець втратив оригінал документу який підтверджує право власності на земельну ділянку, тому позов підлягає до задоволення. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved