Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Гущанської сільської ради Любомльського району Волинської області, у якому просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після померлої 10.12.2011 року [PERSON]. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що спадкодавець [PERSON] за життя склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла позивачу право на земельну частку (пай), визначену свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВСС №02069, яку сама ж [PERSON] успадкувала після смерті своєї сестри [PERSON], однак право власності на спадкову земельну ділянку у встановленому порядку не зареєструвала. На день відкриття спадщини після смерті [PERSON], інших спадкоємців, в тому числі, які мали б право на обовязкову частку в спадщині, згідно положень ст.1241 ЦК України, немає. З метою оформлення спадкових прав за заповітом, позивач звернувся до нотаріуса, однак у видачі відповідного свідоцтва йому було відмовлено з причин пропуску шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску даного строку вказав на свою необізнаність з існуванням, укладеного на його користь, заповіту, про який дізнався лише нещодавно. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в позовній заяві одночасно просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від Гущанської сільської ради Волинської області, як відповідача, надійшла заява, датована 17.01.2017 року за вих. №2/02-16, про те, що дана сільська рада позов [PERSON] визнає повністю та просить розглядати справу без участі представника сільської ради. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. У справі встановлені наступні факти та обставини. Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №117977, виданого Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області 13.12.2011 року, стверджено, що [PERSON] померла 10.12.2011 року в с.Гуща Любомльського району Волинської області (а.с.6). Згідно дубліката заповіту, посвідченого Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області 20.07.2007 року, спадкодавець [PERSON] за життя, на випадок своєї смерті, заповіла належне їй майно, яке складається з права на земельну частку (пай), визначене свідоцтвом про право на спадщину за законом ВСС №020692, [PERSON] (а.с.4). З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Любомльської державної нотаріальної контори 14.06.2005 року серії ВСС №020692, вбачається, що [PERSON] успадкувала після смерті своєї сестри [PERSON], яка померла 11.02.1998 року, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Світанок», правонаступник ТзОВ «Світанок» Любомльського району в розмірі 1.60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0275449, виданого Любомльською райдержадміністрацією 25.04.2005 року та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №9149 (а.с.5). Копією довідки, виданої Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області від 06.12.2016 року за вих. №692, стверджено, що зазначений заповіт не змінено та не відмінено, а спадкодавець - [PERSON] на день смерті проживала сама та пережилого подружжя немає (а.с.7). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.01.2017 року за №46475931, наданої листом приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 19.01.2017 року за вих.№7/01-16, інформація щодо спадкодавця [PERSON], яка померла 10.12.2011 року, у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.16, 17). Отже, на підставі вищенаведених доказів, вбачається відсутність спадкоємців після смерті [PERSON], за законом та таких, що в порядку ст.1241 ЦК України, мають право на обовязкову частку в спадщині. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У справі встановлено, що позивач на день відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом зі спадкодавцем не проживав та у строк, визначений у ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини у встановленому законом порядку не подав. Як на причини невчасного звернення до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, позивач вказує на його необізнаність з фактом укладення спадкодавцем [PERSON] у 2007 році заповіту на його користь. Такі доводи позивача також підтверджуються наявним у справі заповітом, посвідченим Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області 20.07.2007 року, який є дублікатом. Зазначені обставини Гущанською сільською радою Любомльського району Волинської області не заперечені та визнані, тому, в силу ст.ст.60, 61 ЦПК України, вважаються доведеними та такими, що доказуванню не підлягають. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши письмові докази у їх сукупності та враховуючи те, що орган місцевого самоврядування, будучи відповідачем у справі, не заперечив проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, а також той факт, що позивач не знав про укладення спадкодавцем заповіту на його користь, суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави вважати причини пропуску позивачем шестимісячного строку для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини поважними. Відтак позов є підставним та підлягає задоволенню.

Outcome: approved