Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник 1), [PERSON] (далі по тексту - заявник 2) звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із спільною заявою, заінтересована особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - заінтересована особа), відповідно до якої просили розірвати шлюб між ними, зареєстрований Центральним Відділом реєстрації шлюбів м. Києва від 31.01.2003, актовий запис № 127. Заява обґрунтована тим, що між заявниками було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть, примирення неможливе в даному випадку. За таких обставин просили шлюб розірвати. Крім того, між сторонами досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей, участі у забезпеченні умов їх життя, вихованні. 18.11.2019 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 12.02.2020 від заявника 1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. 12.02.2020 від заявника 2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання заявник 1 не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, відповідно до якої заяву підтримала, просила задовольнити, справу розглянути за її відсутності. В судове засідання заявник 2 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої заяву підтримав, просив задовольнити, справу розглянути за його відсутності. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. 31.01.2003 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 127/Свідоцтво про одруження Серія [NUMBER] /. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис № 1050/, [PERSON] , [INFO] /Свідоцтво про народження, Серія [NUMBER] , актовий запис № 632/. В своїй спільній заяві заявники пояснили, що сімейне життя між ними не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. При цьому, між заявниками 17.09.2019 укладено Договір про виховання та утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.В., зареєстровано в реєстрі за № 5161. Так, Договором врегульовано питання щодо визначення місця проживання спільних дітей після розірвання шлюбу, порядок сплати аліментів на їх утримання, порядок участі обох з батьків у вихованні дітей. Так, статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до ст. 10 ЦК України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Крім того, судом також встановлено, що права спільних дітей заявників внаслідок розірвання шлюбу між ними порушені не будуть. Відповідно до ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 2 ст. 115 СК України). З врахуванням наведеного, суд приходить, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved