Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 23 вересня 1989 року між сторонами по справі у Верхньолипицькій сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №19. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося четверо дітей - сини [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] які досягли повноліття та дочка [PERSON] [INFO]. Спільне проживання між ним і відповідачкою протягом останніх двох років стало погіршуватися. Через різні погляди на спільне життя на даний час вони не підтримують шлюбних відносин, припинили ведення спільного господарства. Спору щодо спільнопридбаного майна немає. Просив шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що за термін, наданий судом для примириння вони не помирилися. Просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання, призначене на 20 червня 2017 року, не прибула і не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку. Суд, зі згоди позивача по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія І-НМ №456313, виданого 23 вересня 1989 року, цього дня було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], актовий запис за №19. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище Афтанасів. За час спільного проживання у шлюбі в подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії I-НМ № 130672 від 27 листопада 2001 року та сини [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO], що підтверджується довідкою за №20/1017/16, виданою 04 жовтня2016 року Рогатинським районним сектором УДМС в Івано-Франківській області. За статтею 16 «Загальної декларації прав людини» від 10.12.1948 року чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності, чи релігії вступати у шлюб і створювати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо вступу в шлюб, під час перебування у шлюбі і під час його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до розяснень, даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку, примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, за час, наданий судом для примирення і збереження сім'ї тривалістю шість місяців, не помирилися, у позивача наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. Згідно статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved