Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Ухвалою суду від 23.05.2018 р. дані позови об'єднано в одне провадження. В обгрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що йому належить на праві приватної власності житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS], а також земельна ділянка площею 0,205 га. для будівництва та обслуговування вищевказаного житлового будинку господарських споруд і будівель за кадастровим номером [NUMBER] У кінці листопада [PERSON], яка живе по сусідству, привезла собі паливні дрова, які висипала і загородила заїзд до його господарства та земельної ділянки. На його прохання забрати дрова, вона не відреагувала та не бажала їх забирати. На його заяву до Білоославської сільської ради жителями села 05.12.2016 р. було перекидано дрова паливні до подвір'я відповідача і звільнено заїзд до його господарства, про що складено Акт від 05.12.2016 р. Також у травні 2017 року [PERSON] знищила межові знаки зі своєї сторони і самовільно захопила частину його земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], шляхом встановлення дерев'яного паркана. 29.06.2017р. за його замовленням фізична особа підприємець [PERSON], який має ліцензію на виконання відповідних робіт разом із земельною комісією провів відновлення межових знаків, про що 29.06.2017 р. Під час відновлення зовнішніх меж земельної ділянки було встановлено, що згідно земельно-кадастрового плану його земельної ділянки встановлена огорожа по точках 10-11-12-13 знаходиться в межах його земельної ділянки, а встановлена огорожа в точках 14-15-16 (зі сторони земельної ділянки [PERSON]) - заходить на його земельну ділянку. У вересні 2017 році відповідач [PERSON] знову знищила встановлені 29.06.2017 р. межові знаки, крім того накидала свої дрова (дерев'яні обрізки) і загородила йому проїзд до господарства. Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області на його заяву було видано наказ про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON], в результаті якої встановлено факт самовільного зайняття його земельної ділянки площею 0,0007 га [PERSON], шляхом встановлення на ній дерев'яної огорожі. За результатами вказаної перевірки складено акт обстеження земельної ділянки та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, і вживаються заходи щодо притягнення гр. [PERSON] до адміністративної відповідальності та усунення порушень вимог земельного законодавства. Вимоги Держгеокадастру в Івано-Франківській області та Білоославської сільської ради відповідачка так і не виконала досі, самовільно зайняту земельну ділянку не звільнила. На даний час відповідач продовжує неправомірно користуватись належною йому земельною ділянкою, злісно ухиляючись від виконання вимог контролюючих органів щодо звільнення ділянки, також досі не забрала паливні дрова із заїзду до його господарства, що є порушенням його прав як власника земельної ділянки так і власника домоволодіння. Просить усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, яка розташованаза адресою: [ADDRESS], площею 0,205 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] і належить йому на праві власності шляхом зобов'язання [PERSON] зняти на ній дерев'яну огорожу, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести вказану земельну ділянку в придатний до використання стан, та усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,205 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] і належить йому на праві власності шляхом зобов'язання [PERSON] забрати дрова (дерев'яні обрізки) на проїзді до його господарства, чим звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести вказану земельну ділянку в придатний до використання стан, а також стягнути з [PERSON] на його користь всі судові витрати по справі. 27.03.2018 р. віповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву [PERSON], згідно якого вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що земельна ділянка відповідача межує з центральною дорогою села, від якої веде громадська під'їздна дорога до його житлового будинку, яку він з часом звузив до стежки та якою періодично користується. Також стверджує, що [PERSON] самовільно зробив додатковий заїзд до свого житлового будинку через подвір'я її житлового будинку, цим самим розділивши її житловий будинок від її господарських споруд (стодола, шопа, хлів, вбиральня, літня кухня, криниця), чим створює їй багато незручностей і перешкод в користуванні її земельною ділянкою та домоволодінням в цілому. Стверджує, що в технічному паспорті на житловий будинок № 27 міститься план земельної ділянки, де відсутній будь-який проїзд до інших домоволодінь, в тому числі [PERSON] В зв'язку з чим вона категорично заперечує, щоб відповідач продовжував свої самовільні дії і створював їй перешкоди в використанні своєю земельною ділянкою та спричинював шкоду домоволодінню. Також зазначає, що спір щодо самовільного захоплення в [PERSON] земельної ділянки площею 0,0007 га усунуто шляхом добровільного перенесення огорожі, що підтверджується актом перевірки від 09.11.2017 р., складеним державним інспектором управління Держгеокадастру Мазур Л.І., а також спір щодо усунення перешкод в користуванні проїзду до [PERSON] добровільно усунено, шляхом відкиданням дров з проїзду до господарства [PERSON], що підтверджується комісійним актом сільради від 05.12.16 р. Просить в позові [PERSON], відмовити. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок загальною площею 56,7 кв.м., шопа, стодола, хлів, вбиральня, літня кухня, шопа, криниця та огорожа. За її господарством облікована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га, яка передана у приватну власність згідно рішення виконкому Білоославської сільради № 2 від 17.12.1993 року, однак її приватизація не завершена та вона знаходиться у її користуванні. Зазначає, що відповідач [PERSON] самовільно через подвір'я її житлового будинку, поряд з господарськими спорудами зробив собі проїзд до домоволодіння та ним користується, чим фактично розділяє її житловий будинок від її господарських споруд, створює багато незручностей і перешкод в користуванні подвір'ям, земельною ділянкою. Просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом заборони [PERSON] проходу, проїзду через її земельну ділянку, що призначена виключно для обслуговування її житлового будинку та господарських споруд [ADDRESS] 23.04.2018 р. позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] подав відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON], згідно якого зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнав. В заперечення зустрічного позову посилається на те, що він є власником домоволодіння в [ADDRESS]. Даний житловий будинок було побудовано на місці житлового будинку його батьків і заїзд завжди існував до домоволодіння його батьків (а тепер і до його домоволодіння) з дороги громадського користування, так як іншого заїзду немає, а інший влаштувати не можливо, так як з другої сторони його домоволодіння обривчастий берег (охоронна зона річки). Стверджує, що заїзд належить до земель комунальної власності (землі сільської ради), тому згідно ч. 4 ст. 83 ЗК України передаватись у приватну власність не може. Враховуючи, що [PERSON] не долучено жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тому просить зустрічному позові відмовити повністю за безпідставністю. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та його представник позов [PERSON] підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві та просять позов задоволити в повному об'ємі, зустрічний позов не визнали, заперечили обставини, на які посилається [PERSON] з підстав, зазначених у відзиві на позов. В задоволені зустрічного позову просять відмовити за безпідставністю. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов [PERSON] не визнали, заперечили обставини, на які посилається [PERSON], вважають їх безпідставиними, підтримали відзив. Свій позов підтримали, просять позов задоволити. Представник третьої особи Білоославської сільської ради в судовому засіданні зазначив, що між сторонами існує спір з приводу заїзду, що було предметом розгляду на засіданні земельної комісії, однак по даний час між сторонами продовжують існувати непрязні відноси з приводу спірного заїзду та [PERSON] продовжує чинити перешкоди [PERSON] у заїзді до його господарства, привезла та зберігає дерев'яні обрізки на заїзді. Зазначив, що самовільне зайняття земельної ділянки, яке здійснене шляхом встановлення дерев'яної огорожі [PERSON] на площі 0,0007 га усунуто добровільно шляхом перенесення огорожі. Крім того стверджує, що іншого заїзду у [PERSON] не має та фізично зробити з боку річки не має моживості. Свідок [PERSON], яка працює землеупорядником Білоославської сільської ради, в судовому засіданні суду пояснила, що між сторонами існує спір з приводу користування заїздом та [PERSON] продовжує чинити перешкоди [PERSON] у заїзді до його господарства, привезла та зберігає дерев'яні обрізки на заїзді, при цьому зазначає, що [PERSON] не заперечила, що тривалий час не мала претензій до [PERSON] та заїзду до його господарства і погоджувалась на такий заїзд. Заїзд між господарствами передбачено проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власність, який пройшов відповідні погодження. А також передбачено заїзд згідно даних плану земель с. Білі ослави Надвірнянського району у 1969-1970 роках, ствердила що фізичної можливості влаштувати заїзд у [PERSON] не існує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що заїзд з центральної дороги вул. Чорновола до господарства [PERSON] завжди існував і ним користувались як [PERSON], так і [PERSON] Даний заїзд проходить пропри її господарство і вона ніколи не заперечувала обидвом сторонам. Стверджує, що іншого заїзду у [PERSON] не має. Також підтвердила, що [PERSON] через неприязні відносини, які склалися чинить перешкоди [PERSON] у користуванні заїздом, зокрема неодноразово як і в 2016 р. так і в 2017 р. накидала паливні дрова на проїзд та відмовляється їх забирати. Суд, вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, показанння свідків, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачені ст. 16 ЦК України, за положеннями якої особа, чиї права порушені може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). За змістом ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу-відповідачу[PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок та господарські будівлі, які знаходяться за адресою: в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 25.11.1999 року. Право власності на вказане домоволодіння зареєстроване Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 17.10.1999 р. в реєстрову книгу за № 1624 (а.с. 5). Також позивачу-відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,205 га. для будівництва та обслуговування вище вказаного житлового будинку, господарських споруд і будівель за кадастровим номером [NUMBER], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 74119514 від 28.11.2016 р. (а.с. 11). Відповідачу-позивачу [PERSON] на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS], до складу якого входять житловий будинок загальною площею 56,7 кв.м., шопа, стодола, хлів, вбиральня, літня кухня, шопа, криниця та огорожа, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 103627682 від 14.11.2017 р. та технічного паспорта від 23.02.2017 р. (а.с. 94-100). За господарством [PERSON] облікована земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га, яка передана у приватну власність згідно рішення виконкому Білоославської сільради № 2 від 17.12.1993 року, однак [PERSON] не приватизована (а.с. 90). Судом встановлено, що у травні 2017 року [PERSON] знищила межові знаки зі своєї сторони і самовільно захопила частину земельної ділянки [PERSON], за кадастровим номером [NUMBER], шляхом встановлення дерев'яного паркана. 29.06.2017 р. за замовленням [PERSON] фізична особа підприємець [PERSON], який має ліцензію на виконання відповідних робіт, разом із земельною комісією провів відновлення межових знаків, про що 29.06.2017 р. було складено Акт відновлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки та план моєї земельної ділянки згідно проекту землеустрою (а.с. 42). Під час відновлення зовнішніх меж земельної ділянки було встановлено, що згідно земельно-кадастрового плану його земельної ділянки встановлена огорожа по точках 10-11-12-13 знаходиться в межах його земельної ділянки, а встановлена огорожа в точках 14-15-16 (зі сторони земельної ділянки [PERSON]) - заходить на його земельну ділянку (а.с. 43). Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області на заяву [PERSON] було видано наказ про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства гр. [PERSON], в результаті якої встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] площею 0,0007 га [PERSON], шляхом встановлення на ній дерев'яної огорожі (а.с. 46-47). За результатами вказаної перевірки складено акт обстеження земельної ділянки та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності (а.с. 47). Згідно акту перевірки від 09.11.2017 р., складеного державним інспектором управління Держгеокадастру Мазур\~Л.І., в результаті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки в с. Білі Ослави за участю землеупорядника Білоославської сілської ради [PERSON] та [PERSON] проведено в Білі Ослави по вул. Чорновола перевірку виконання припису від 11.10.2017 р. щодо усунення самовільно зайнятої частини земельної ділянки площею 0,0007 га [PERSON] та встановлено, що нею усунуто самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0007 га шляхом демонтуванння огорожі в [ADDRESS] (а.с. 82). Таким чином судом встановлено факт самовільно зайняття земельної ділянки, належної [PERSON], площею 0,0007 га відповідачем [PERSON] шляхом встановлення огорожі. Разом з тим, враховуючи акт перевірки від 09.11.2017 р. про усунення порушень шляхом демонтування паркану [PERSON], що не заперечується позивачем [PERSON] суд прийшов до висновку що позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, яка розташованаза адресою: [ADDRESS], площею 0,205 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] і належить йому на праві власності шляхом зобов'язання [PERSON] зняти на ній дерев'яну огорожу, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести вказану земельну ділянку в придатний до використання стану не підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], яка живе по сусідству з [PERSON], в кінці листопада 2016р. привезла паливні дрова, які висипала і загородила заїзд до господарства та земельної ділянки [PERSON] В добровільному поряку усунути прешкоди в користуванння заїздом [PERSON] відмовлялась. На заяву [PERSON] до Білоославської сільської ради жителями села 05.12.2016 р. було перекидано дрова паливні до подвір'я відповідача і звільнено заїзд до його господарства, про що складено Акт від 05.12.2016р. (а.с. 40). У вересні 2017 року відповідач [PERSON] закидала дровами проїзну частину під'їзду (дерев'яні обрізки) і загородила проїзд до господарства [PERSON], про що складено акт комісії Білоославської сільської ради про перешкоди у користуванні під'їздом до господарства від 18.09.2017 р. (а.с. 44). Вище наведені і обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили, що [PERSON] постійно чинить перешкодив користуванні заїздом до господарства [PERSON], знищила межові знаки та накидала паливних дров на проїзд та відмовляється їх забрати, а також те, що іншого заїзду до [PERSON] не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що по даний час на дорозі є дрова, тому не має безперешкодного проїзду до господарства [PERSON], а також зазначала, що із боку зарінків є тільки стежка і не облаштовано заїзд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердила, що заїзд з центральної дороги був за згодою батьків [PERSON], однак в даний час їх відносини погіршились і [PERSON] заперечує щодо проїзду. Крім того ствердила, що у [PERSON] зі сторони річки була стежка, однак заїзду не було. Вказані обставини підтвердили також в судовому засіданні допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Позиція сторони відповідача [PERSON] про те, що заїзду не існує спростовується письмовими доказами: експлікацією земельної ділянки, яка відведена для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] [PERSON], де зазначено заїзд В-Г (а.с. 31); витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601999482016 від 27.10.2016 р. (долучений до матеріалів справи) (а.с. 12-13); ксерокопією із плану земель с. Білі Ослави 1969-1970 років (наземна зйомка) у масштабі 1:2000, де передбачено заїзд до земельної ділянки [PERSON] з боку землекористування [PERSON] (а.с. 193-194), та рішенням Білоославської сільської ради від 17.12.1993 р. № 2 про надання [PERSON] земельної ділянки площею 0,12 га, де в плані-схемі земельної ділянки [PERSON] наявний заїзд до господарства [PERSON] (а.с. 91-93). Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що в генеральному плані с. Білі Ослави 1979-1980р.р. відсутній заїзд до господарства [PERSON] не спростовують встановлені в судовому засіданні факти. Також суд звертає увагу, що [PERSON] не заперечила, що тривалий час не мала претензій до [PERSON] та заїзду до його господарства і погоджувалась на такий заїзд попри її господарство, однак через погіршення відносин категорично заперечує в даний час. Судом також встановлено, що відповідач-позивач по справі [PERSON], не погоджуючись із встановленим заїздом до господарства [PERSON], продовжує на даний час чинити перешкоди в користуванні [PERSON], в [ADDRESS], площею 0,205 га, досі не забрала паливні дрова із заїзду до його господарства, що є порушенням його прав як власника земельної ділянки, так і власника домоволодіння. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимогати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків. З вище вказаного та змісту ст. 152 ЗК України тільки власник земельної ділянки або землекористувач може звертатися за захистом своїх порушених прав та у спосіб передбачений законом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користувача на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою згідно ст. 126 ч. 1 ЗК України посвідчуються державними актами. Згідноч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем-позивачем [PERSON] на виконання вимог ст. 81 ЦПК України не надано суду належних доказів, що земельну ділянку площею 0,12 га, яка передана їй у власність згідно рішення Білоославської сільської ради № 2 від 17.12.1993 р., виділено в натурі, встановлено межі, а тому на даний час не можливо встановити, де саме проходить межа даної земельної ділянки по відношенню до [PERSON], [PERSON] та інших межівників. Враховуючи наведені обставини суд вважає, що посилання відповідача-позивача [PERSON] про те, що саме [PERSON] чинить їй перешкоди та незаконно намагається зробити собі заїзд через її господарство не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, та спростовуються вище наведеними доказами. Таким чином позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України підлягають судовому захисту порушені права власників та землекористувачів, власнику земельної ділянки або землекористувачу надано право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння, і відшкодування завданих збитків. Згідно з частиною першою статті 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Виходячи із встановлених судом фактів (обставин), наданих сторонами доказів та вимог закону, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову [PERSON], оскільки відповідачем [PERSON] порушено права позивача на користування належним йому на праві власності земельною ділянкою та відновлення порушенного права позивача, шляхом зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання забрати дрова (дерев'яні обрізки) на проїзді до господарства [PERSON], чим звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, та привести вказану земельну ділянку у придатний для використання стан. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З матеріалів справи вбачається, що позивач-відповідач [PERSON] є інвалідом 2-гої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 24.04.2013 р. (а.с. 4). Відповідач-позивач [PERSON] є інвалідом 2-гої групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 87). В зв'язку з цим [PERSON] та [PERSON] підлягають звільненню від сплати судового збору на підставі до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судові витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про цьому суд зазначає, що Закон України «Про судовий збір» передбачає підстави для звільнення від сплати лише судового збору. Тому особа, звільнена від сплати судового збору, не звільняється від сплати інших судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем-відповідачем [PERSON] було понесено витрати на професійну правничу допомогув сумі 1500 грн., що підтверджується квитанцією № 0642 серії АЕ від 24.10.2018 р. (а.с. 54). Від сплати витрат на професійну правничу допомогу [PERSON] не звільнена. Тому з відповідача-позивача [PERSON] слід стягнути в корить позивача-відповідача [PERSON] 1500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 15, 16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 96, 106, 152 ЗК України,

Outcome: approved