Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON](далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) в якому просить усунути перешкоди в користуванні житлом та вселити її в будинок [ADDRESS] (далі Будинок) . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після реєстрації шлюбу з Відповідачем в 1977 році вона проживала в Будинку, який належав на праві приватної власності матері Відповідача. Не зважаючи на те, що в 2011 році шлюб між Відповідачем розірваний, вона продовжувала проживати у Будинку так як іншого житла немає. Весною 2014 року мати Відповідача померла і Відповідач на підставі договору дарування став власником Будинку. В грудня 2013 року вона поїхала в гості до дочки в м. Києві, а коли повернулася 25.02.2014 року то побачила, що Відповідач, замінивши замки в дверях не впустив Будинок зазначаючи, що вона вже не член сім'ї, а тому не має права на проживання в Будинку. Через ці обставини будинок, а також в силу відсутності іншого власного житла вона змушена проживати разом з пристарілою матір'ю у знайомих. Вона зверталася до бувшого чоловіка, вказувала на незаконність позбавлення її житла, але Відповідач відмовляється всилити її в житло. В судовому засіданні Позивачка та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, вважають, що вчинок Відповідача не правомірний, та просять задовольнити позовні вимоги. Окрім того Позивачка суду пояснила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем на протязі 37 років. Вселена в Будинок, як член сім'ї власника. За час проживання в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем вона свої зароблені кошти та кошти отримані за продажу власного будинку вклала в ремонт Будинку Відповідача. Крім того за 37 років вона за кошти сім'ї проводила всі необхідні оплати по будинку. В грудні 2013 року вона поїхала до дочки в м. Київ, щоб надати їй допомогу, а тому взяла з собою деякі речі, а саме не великий диван на якому спала та зимові речі. Вважає, що Відповідач з метою її виселення та проведення ремонту в будинку вивіз речі, які вона отримала після розділу майна та склав через 20 днів акт, що нібито вона забравши все своє майно виїхала на постійне місце проживання до дочки . Відповідач та його представник [PERSON] проти позову заперечують вважають, що 01.12.2013 року Позивачка зібравши всі свої речі добровільно залишила житловий будинок. Відповідач підтвердив, що після виїзду Позивачки він робив ремонт у будинку, а тому поміняв замки в дверях. Вважає, що Позивачка не має право на проживання, так як вона в даний час не являється членом сім'ї. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін їх, представників, покази свідків та дослідивши письмові докази вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити виходячи з наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що Позивачка після одруження з Відповідачем в 1977 року проживала, як член сім'ї в Будинку, який належить, Відповідачу на праві приватної власності на підставі заповіту, після смерті матері Відповідача в 2014 році. В даному помешканні Позивачка зареєстрована з 1978 року. За час спільного проживання сім'ї сторін за власні кошти проводили поточні ремонти в Будинку. Позивачка за кошти сім'ї постійно вносила комунальні платежі та приймала участь у веденні підсобного господарства матері Відповідача. За час спільного проживання в одному будинку між сторонами конфліктів побутового характеру не було, до Позивачки та Відповідача не приймалися будь-які міри за неналежну поведінку. В 2011 році Позивачка та Відповідач розлучилися, але продовжували жити в одному будинку. Відповідач до грудня 2013 року в Будинку не проживав, а жив з іншою жінкою в іншому помешканні. Як установлено судом, Позивачка з метою надання своїй дочці допомоги у догляду за дитиною 1.12.2013 року поїхала в м. Київ, взявши з собою диван та особисті зимові речі, де перебувала до 25.02.2014 року. Після повернення, Позивачка не змогла повернутися до Будинку в якому довгий час жила, через те, що Відповідач в житло її не допустив, замки на вхідних дверях поміняв, ключі від вхідних дверей не дав, вважаючи, що Позивачка не э членом сім'ї та в 2013 році виїхала на постійне місце проживання в м. Київ. Ці обставини змусили Позивачку проживати періодично у своїх знайомих, оскільки власного житла вона не має. Установлені обставини підтверджуються: поясненнями Позивачки та її представника, частково поясненнями Відповідача та його представника, довідками № 171 від 13.03.2014 року та № 235 від 09.04.2013 року (а.с.5,9) випискою із реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.52-54), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.27), копією рішення Тетіївського районного суду від 04.10.2013 року (а.с.8), довідкою з Тетіївського РВ ГУ МВС України №23/Г-21 від 04.03.2014 року (а.с.7). Крім того із показів свідків, показами свідків [PERSON] та [PERSON] які підтвердили, що в їх присутності Позивачка 01.12.2013 року взявши зимові речі, закрутку та диван, тимчасово поїхала до своєї дочки м. Київ. Інші речі, холодильник, двох спальне ліжко та інше майно залишилось в будинку. За час відсутності Позивачки, Відповідач зробив ремонт в Будинку, вселив другу дружину з дітьми, а Позивачку не пустив у Будинок, замінив у дверях замки. Із показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON][PERSON], які підтверджуються актом від 23.12.2013 року встановлено, що в їх присутності 23.12.2013 року з участю депутата сільської ради, після від'їзду Позивачки до дочки був складений акт, про те, що в при огляді кімнат в Будинку, де жила Позивачка виявлено відсутність всіх речей, про що був складений акт Відповідачем. Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідую чого висновку. Як встановлено судом, Позивачка після одруження з Відповідачем з 1977 року проживала в Будинку, який належав матері Відповідача та була членом сім'ї власника будинку. Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним в будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Виходячи з вищевказаних підстав суд вважає, що Позивачка 1977 році була вселена в Будинок на законних підставах, як член сім'ї власника будинку. Також в судовому засіданні доведено, що Позивачка та Відповідач в 2011 році припинили сімейні відносини, але Позивачка проживала в Будинку, була там зареєстрована, хоч з 2011 року не була членом сім'ї власника Будинку матері Відповідача. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права колишній дружині користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих стосунків застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу, яка передбачає плату за користування жилим приміщенням. Як встановлено, Позивачка станом на 1.12.2013 року мала право на користування займаним приміщенням. Суд вважає, що після тимчасового від'їзду Позивачки 01.12.2013 року до дочки в м. Київ та повернення в Будинок 25.02.2014 року відповідно до ст.71, ст.163 ЖК України Позивачка не втратила право на проживання в Будинку, оскільки була відсутня менше 6 місяців по місцю проживання. Суд вважає, що ствердження Відповідача про те, що Позивачка разом з пристарілою матір'ю та речами переїхала на постійне місце проживання до дочки в м. Київ ніякими, достовірними доказами не підтверджуються. Так, очевидці виїзду [PERSON] та [PERSON] показали в судовому засіданні, що Позивачка виїжджаючи тимчасово дочки взяла зимові особисті та своєї матері речі і диван. До обґрунтування Відповідачем виїзду Позивачки в інше постійне та посилання на докази суд відноситься критично, оскільки акт був складений 23.12.2013 року, значно пізніше ніж день виїзду Позивачки і ком того Відповідач визнав факт проведення в той час ремонту в Будинку, що могло бути причиною відсутності в кімнатах майна. Окрім того, з підстав зазначених ч.2 ст.167 ЖК України може бути розірваний договір найму жилого приміщення в будинку, що належить фізичній особі. Як встановлено судом із пояснень сторін між Позивачем та Відповідачем на день розгляду справи договір житлового найму відповідно до ст.158 ЖК України, ст.811 ЦК України не укладався, а тому Відповідач самовільно, без правового обґрунтування та рішення суду не законно позбавив Позивачку права в користуванні займаним приміщення в Будинку. В силу вищенаведених обставин в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: approved