Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою, в якій зазначив, що за період перебування у шлюбі з [PERSON] вони спільно із відповідачкою придбали житловий будинок за [ADDRESS] . Відповідно до витягу про реєстрацію права власності житловий будинок зареєстрований за відповідачкою, між сторонами не досягнуто згоди щодо його поділу, а тому позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Радошівка Шепетівського (раніше - Ізяславського району) Хмельницької області. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дацишина М.В. позовні вимоги підтримала та подала уточнену позовну заяву. Представник відповідачки - адвокат Щербак А.Є. проти заявленого позову не заперечив, подав суду заяву відповідачки про визнання позову із врахуванням уточнених позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі з 10 жовтня 1998 року по 07 липня 2020 року, коли шлюб був розірваний Ізяславським районним судом Хмельницької області. За період перебування у шлюбі подружжя набуло право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Радошівка Ізяславського (тепер - Шепетівського) району Хмельницької області, про що свідчать копія рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 грудня 2008 року про визнання договору купівлі-продажу дійсним, витяг про реєстрацію права власності від 10.02.2009 року за № 21832196, наданий комунальним підприємством «Ізяславське районне бюто технічної інвентаризації». Право власності на вказаний будинок в органі державної реєстрації зареєстровано за [PERSON] . Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на Ѕ спільно майна подружжя, яким являється житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, із відповідачки на користь позивача слід стягнути Ѕ частину сплаченого ним судового збору при подачі позовної заяви до суду, а відповідачу слід повернути із державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме 511 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved