Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить встановити факт належності йому заповіту, посвідченого 16.02.2004 року секретарем ВК Н-Селищанської сільської ради Хустського району Закарпатської області , що складений [PERSON] на його ім`я. В обґрунтування заяви зазначив, що його тітка [PERSON] померла [INFO] . Після смерті у неї не залишилося жодних родичів. На випадок свої смерті [PERSON] залишила заповіт від 16.02.2004 року на його ім`я, однак його вказано як племінника. Оскільки він являється племінником у четвертому поколінні, то довести своє споріднення з троюрідною сестрою матері не матиме можливості, що і змусило його звернутися до суду із даною заявою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи Хустської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву у якій визнає вимоги [PERSON] та просить розглянути справу у відсутності представника Хустської міської ради. Дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України у формі ID картки № [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] (а.с.5). Згідно заповіту від 16 лютого 2004 року, посвідченого секретарем Н-Селишанської сільської ради Хустського району Закарпатської області, [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на момент смерті, і на що згідно закону матиме право заповіла племіннику [PERSON] , [INFO] (а.с.5) [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.2). Ч.1 ст.293 ЦПК України передбачає, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до ст.255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі п. 6 ст.273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи тавстановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту належності йомузаповіту від 16.02.2004 року, так у ньому зазначено йогоступінь споріднення з заповідачем як «племінник», хоча він безпосередньо племінником померлій [PERSON] не являється, а є лише племінником у четвертому поколінні. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, а саме від його встановлення залежить можливість особи оформити свої спадкові права. Судові витрати відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved