Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача невиплачену заборгованість за договором позики у розмірі 415 350грн., три відсотки річних у розмірі 14 472грн., індекс інфляції у розмірі 4 225, 00грн., а також судовий збір. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 22.11.2010року між ним та відповідачем - [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, він передав у власність [PERSON] 555 639,00грн., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (100 доларів США = 793,77грн.) на момент укладання цього договору складало 70 000,00доларів США, а відповідач зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів [PERSON] в строк до 22.08.2011року. Позивач зазначає, що 21.02.2012року між ним та відповідачем - [PERSON] було укладено договір про внесення змін до договору позики від 22.11.2010року, відповідно до умов якого, заборгованість відповідача складає 359 437,50грн., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (100 доларів США = 798,75грн.) на момент укладення цього договору складає 45 000,00доларів США зі строком повернення до 30.12.2012року. Однак, позивач вказує на те, що свої зобов'язання за договором позики, відповідач у повному обсязі не виконав, чим порушив умови договору. Так, позивач зазначає, що станом на 11.03.2014року сума позики у розмірі 415 350,00грн., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (100доларів США - 923,59грн.) складає 45 000,00доларів США, до теперішнього часу відповідачем виплачена не була. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення умов укладеного договору позики, відповідачем не було повернуто борг у встановлений у договорі термін, [PERSON] звернувся до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 10.06.2014року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 10.06.2014року відповідач позов визнав, однак неодноразово просив суд відкласти розгляди справи для вирішення спору мирним шляхом. Судом було відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про відкладення розгляду справи, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 31.03.2014року, відповідач до 10.06.2014року жодного разу не був присутнім у судових засіданнях, 26.05.2014року надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом, розгляд справи було відкладено. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи розцінюється судом як намір затягування розгляду справи. При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 22.11.2010року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець - [PERSON] передав у власність позичальника - [PERSON], а позичальник прийняв від позикодавця грошові кошти в сумі 555 639,00грн., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (100 доларів США = 793,77грн.) на момент укладення цього договору складає 70 000,00доларів США, з зобов'язанням повернути таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) в строк до 22.08.2011року включно. Якщо позичальник не поверне позичену суму грошей до вказаного строку, тобто до 22 серпня 2011року, позикодавець має право в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України пред'явити цей договір до стягнення та вимагати при цьому повернення суми позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплаті 3% річних від простроченої суми (а.с. 7-8). Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1289. У подальшому, 21.02.2012року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 22 листопада 2010року за реєстровим №1289, відповідно до умов якого, станом на 21 лютого 2012року заборгованість позичальника перед позикодавцем за договором позики складає 359 437,50грн., що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (100 доларів США = 798,75грн.) на момент укладення цього договору складає 45 000,00доларів США. За згодою сторін у п. 1 та п. 3 договору позики змінено строк повернення позики (грошових коштів) з 22.08.2011року на 30.12.2012року (а.с. 9). Зазначений договір також був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №134. Враховуючи невиконання відповідачем зобов'язань по укладеним договором, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою, в якій просив приватного нотаріуса передати [PERSON] заву про те, що ним не виконано умови договору позики щодо своєчасного повернення в термін до 30.12.2012року включно грошових коштів, повідомив, що у разі, якщо ним у термін до 06 березня 2012року не буде сплачено наявну заборгованість в повному обсязі, він вимушений буде звернутися до суду для стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і 3% річних від простроченої суми (а.с. 10 на звороті). 06.02.2014року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] надіслала на адресу [PERSON] відповідну заяву (а.с. 10). Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч.1 та ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики, відповідачем не було повернуто у строк, зазначений у договорі про внесення змін до договору позики від 21.02.2012року, [PERSON] позику, а саме: грошові кошти у розмірі 415 350,00грн., що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 415 350,00грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з [PERSON] трьох процентів річних у розмірі 14 472,00грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 договору позики від 22.11.2010року, якщо позичальник не поверне позичену суму грошей до вказаного строку, тобто до 22 серпня 2011року, позикодавець має право в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України пред'явити цей договір до стягнення та вимагати при цьому повернення суми позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплаті 3% річних від простроченої суми. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання відповідачем обов'язків по договору позики щодо своєчасного повернення грошових коштів, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних від простроченої суми, яка складає 14 472,00грн. Згідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом із тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції у розмірі 4 255,00грн., оскільки при укладанні договору позики було визначено грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а при розрахунку заборгованості у гривні по відношенню до долара США індекс інфляції вже враховувався при коливанні курсу НБУ по відношенню до доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654, 00грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - [PERSON]

Outcome: partial