Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, де зазначив, що є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач зауважує, що з 16.09.2018 року перебуває на пенсії за віком, розмір пенсії є недостатнім для задоволення життєвих потреб. Так, під час його роботи на ПАТ «Домобудівний комбінат № 3» м. Київ стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого втрата працездатності склала 15 %. Погіршення стану здоров»я у зв»язку з даною обставиною, а також з огляді на інші захворювання, вимагають матеріальної допомоги, надавати яку відповідач відмовляється. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що позивач [PERSON] не є особою, яка потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує працювати неофіційно, має у власності Ѕ частини двоповерхового будинку загальною площею 107,3 кв.м. з приналежними до нього будівлями та спорудами за адресою: м. Житомир, вул. Зелена, 27, по Ѕ частин земельних ділянок, що розташовані за адресами: м. Житомир, вул. Зелена, 27; товариство «Консервщик» Давидівського масиву Іванівської сільської ради Житомирського району та області. Крім того, має у власності автомобіль марки РАФ, н.з. АМ 83-11 АТ. Звертаючи увагу на неприязних стосунках, які виникли між ним та батьком внаслідок невизнання з боку позивача його як рідної дитини, просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Позивач додав, що після отримання травми на виробництві потребує постійного медичного догляду. Зокрема при останньому зверненні до лікарської установи був змушений витратити близько 8500,00 грн. на лікування та 2000,00 грн. на консультації. Потребує також витрат на оренду житла, оплату комунальних послуг, оскільки за адресою по вул. Зеленій, 27 в м. Житомирі не має можливості проживати внаслідок відсутності електропостачання, газопостачання. Засобами існування є заощадження. Зауважив, що автомобіль марки РАФ, н.з. АМ 83-11 АТ, належав на праві власності його батьку, який помер. На час вирішення спору транспортний засіб перебуває у неробочому стані, підлягає передачі на металобрухт. Нерухоме майно, право власності на яке визнано за судовими рішеннями, не є зареєстрованим в поряду, передбаченому чинним законодавством для реєстрації речових прав. Відповідач, представник відповідача просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача зазначила, що неможливість проживання у будинку, право власності на частину якого визнано рішенням суду, пов»язано саме з діями позивача, який, з метою створення перешкод у реалізації права на проживання та користування майном колишньою дружиною, здійснив від»єднання будинку від мереж електро та газопостачання. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач [PERSON], [INFO], є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивач перебуває на обліку в Житомирському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України, отримує пенсію, розмір якої в січні 2019 року склав 1617,31 грн., що підтверджується довідкою Управління ПФУ № 33 від 08.01.2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв»язку з вищевикладеними вимогами за нормативним врегулюванням спірних відносин між сторонами, суд вважає необхідним додатково звернути увагу, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що позивач орендує житло для проживання, частково здійснює оплату комунальних послуг. При цьому, доказів на підтвердження неможливості проживання за адресою: [INFO], позивачем не надано. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15.01.205 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частини житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами по вул. Зеленій, 27 в м. Житомирі. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08.12.2015 року за [PERSON] та відповідачем [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: м. Житомир, вул. Зелена, 27 по 1/2 частині за кожною із сторін; визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0450 га, яка розташована за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, Іванівська сільська рада, Давидівський масив, тов. «Консервщик», діл. №409 по 1/2 частині за кожною із сторін. Відсутність відомостей про реєстрацію права власності в порядку, визначеному Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не має вагомого значення за умови підтвердження відповідного права судовими рішеннями. Суд звертає увагу, що безпосередньо позивачем вказано на існування заощаджень, проте їх розмір, місце зберігання та можливість отримання прибутку за такими заощадженнями не зазначено. Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зазначені обставини, а також вищезгадані відомості про фактичну наявність у позивача нерухомого майна у вигляді житлового будинку, двох земельних ділянок не узгоджується із твердженням особи про потребу у матеріальній допомозі. Є необхідним також зазначити, що при з»ясуванні питання про потребу у такій допомозі суд приймає до уваги загальновизнані, повсякденні потреби, що забезпечують життєдіяльність особи на достатньому та, водночас, відповідному за всіх інших сукупних умов рівні. Позивачем такі обставини на підтвердження обґрунтованості позовних вимог не зазначено. В наданих поясненнях відсутні відомості з приводу того, на що саме не вистачає отримуваної пенсії, приблизний розмір щомісячних передбачуваних потреб у вигляді повсякденних витрат, а також пов»язаних із підтримкою стану здоров»я. Зауважуючи на зверненні за лікарською допомогою позивач вказував на приватну лікарську установу, понесені відповідні витрати. Вимоги про стягнення аліментів у зв»язку з потребою у спеціальному лікуванні виходять за межі визначеного положеннями ст. 202 СК України регулювання, належать до інших, пов»язаних із стягнення додаткових витрат на батьків, стягнення з дитини витрат на догляд та лікування батьків (ст.ст. 204, 206 СК України). Враховуючи вищенаведене, заявлений позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed