Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог посилається на те, що він є власником 7/50 частки квартири по вул.Героїв України(Фрунзе),12 в м.Гребінка, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №123895715 від 15.05.2018, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності. Постановою державного виконавця ВДВС Гребінківського РУЮ від 21.12.2015 року було накладено обтяження - арешт на все належне йому нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження. Підставою для накладення арешту стали виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості. Станом на 25.05.2018 року вивиконавчі провадження, де [PERSON] являється боржником, відсутні. В позасудовому порядку зняти обтяження з майна не є можливим, а існування арешту позбавляє можливості розпоряджатися своїми правами, за таких обставин позивач змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив його позов задовольнити. Представник відповідача, Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в судовому засіданні просив справу розглянути на розсуд суду. Представник третьої особи, Комунального підприємства Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій викладено прохання розгляд справи проводити у відсутність їхнього представника, просять справу розглянути на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. [PERSON] є власником 7/50 частки квартири по [ADDRESS], що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 123895715 від 15.05.2018, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності (а.с.8-9,11-14). Постановою державного виконавця ВДВС Гребінківського РУЮ від 21.12.2015 року було накладено обтяження - арешт на все належне йому нерухоме майно та оголошення заборони на його відчуження. Підставою для накладення арешту стали виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] заборгованості. Згідно довідки Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області №10296/14.4-16 від 24.09.2018 року, на виконанні у Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області виконавчі провадження, в яких боржником являється [PERSON], відсутні. У відповідності до ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Оскільки, накладена заборона на відчуження майна порушує права позивача, як власника, то він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування, володіння та розпоряджання своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved