Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] (далі-Позивач) звернулася до суду з позовною\~ заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 липня 2017 року помер її батько [PERSON], який проживав до дня смерті у будинку №2 по вул.Зарічна с. Верхній Токмак Чернігівського району Запорізькій області. Зазначений будинок йому належав на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 жовтня 1972 року, який був нотаріально посвідчений Верхньотокмацькою сільською радою Чернігівського району Запорізької області. За життя батьком був складений заповіт за яким спадкоємцями були [PERSON] та її брат [PERSON], однак останній відмовився від прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. З метою прийняття спадщини позивача звернулася до нотаріуса, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із тим, що в договорі купівлі-продажу будинку від 12 жовтня 1972 року не зазначено його точну адресу. У судове засідання позивач та її представник не зявилися, при цьому подали заяви про розгляд справи без їх участі і зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (далі- Представник відповідача) до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі і зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд приходить до наступних висновків. На підставі Договору купівлі продажу від 12 жовтня 1972 року, який нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Верхньо-Токмацької сільської ради депутатів трудящих Чернігівського району Запорізької області, номер запису у книзі запису нотаріальних дій 32, [PERSON] придбав житловий будинок з усіма господарськими будівлями, який розташований в с.Верхній Токмак Чернігівського району Запорізької області. Згідно виписки з погосподарської книги №3 по Верхньотокмацькій сільській раді Чернігівського району Запорізької області, виданої в.о.старости Верхньотокмацького старостинського округу Чернігівського району Запорізької області від 26 вересня 2017 року №209, житловий будинок, який побудований до 1992 року за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, с.Верхній Токмак, вул.Зарічна,2 належить [PERSON]. Зазначено також, що будинок побудований у 1918 році. На вищевказаний житловий будинок КП «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області виготовлений технічний паспорт від 04 жовтня 2017 року, в якому зазначено, що право власності на будинок не зареєстроване. Зі змісту заповіту, посвідченого секретарем Верхньотокмацької сільської ради Чернігівського району Запорізької області від 03 квітня 2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно, у тому числі і житловий будинок № 2 по вул.Зарічній с.Верхній Токмак Чернігівського району Запорізької області [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] помер 17 липня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №338013, виданим Чернігівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області 18 липня 2017 року. Згідно витягу зі Спадкового реєстру №49535135 від 20 жовтня 2017 року відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] Відповідно до заяви [PERSON] від 30 листопада 2017 року останній відмовився від прийняття спадщини за заповітом. Зі змісту спадкової справи №146/2017 до майна померлого [PERSON] вбачається, що інші спадкоємці після смерті останнього відсутні. Приватним нотаріусом постановлено відмовити [PERSON] у вчинені нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, після смерті 17 липня 2017 року [PERSON] у звязку із відсутністю в договорі купівлі-продажу будинку точної його адреси, про що свідчить постанова від 02 лютого 2018 року №85/02-31. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно ст.227 ЦК України від 18.09.1963 договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Отже за життя [PERSON] набув право власності на житловий будинок, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу будинку від 12 жовтня 1972 року згідно діючого на той час законодавства. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (в редакції Постанови КМУ від 23.08.2016 №553) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку можуть бути подані , у тому числі, виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Позивачем надано до суду виписку з погоподарської книги №3 по Верхньотокмацькій сільській раді Чернігівського району Запорізької області зі замісту якої вбачається, що будинок №2 по вул.Зарічній в с.Верхній Токмак Чернігівського району Запорізької області належав за життя на праві власності [PERSON], а отже позивачем доведено, що останній за життя був власником вищевказаного будинку. Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Єдиною підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного будинку є незазначення його точної адреси в нотаріально посвідченому договорі купівлі-продажу будинку від 12 жовтня 1972 року. Отже право власності спадкодавця [PERSON] не визнано нотаріусом, а тому підлягає визнанню в судовому порядку. Оскільки останній помер і єдиним його спадкоємцем є дочка [PERSON], а тому право власності в порядку спадкування підлягає визнанню за нею. За таких обставин суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які він поніс в розмірі 704 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved