overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначив, що 26.11.1979 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого мають двох повнолітніх дітей. Вказує, що подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинені з січня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, однак у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 08.11.2016 року позовні вимоги не визнавала, просила надати сторонам строк на примирення. В наступні засідання по справі відповідач не з'являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином Ухвалою суду від 08.11.2016 року подружжю наданий строк на примирення до 12.12.2016 року включно. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.1979 року Кільдюшевською сільською радою Яльчикського району Чуваської АРСР між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис №42, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] Однак внаслідок непорозумінь сім'я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім'єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: м. Одеса, пр.-т. [PERSON], 87а, кв. 27. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач по справі з 1996 року не проживає за вказаною адресою, місцезнаходження його невідоме. В той же час реєстрація відповідача змушує нести позивача додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, які нараховуються виходячи із кількості зареєстрованих осіб у квартирі. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2014 по справі № 520/838/14-ц за [PERSON] визнано право власності на квартиру за адресою: м. Одеса, пр.-т. [PERSON], 87а, кв. 27, у порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 16.09.2012. Рішення набрало законної сили 22.09.2014. 04 грудня 2014 року [PERSON] зареєстрував за собою право власності на вказане майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30495719. Як зясовано під час судового розгляду, відповідач з 1996 року не проживає за вказаною адресою. Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Після спливу цього строку, відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, особа, може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішені справи, судом враховується, що відповідач самостійно з обліку не знімається, його місцезнаходження невідоме, своєю бездіяльністю створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів, як власника квартири, а також змушує нести позивача додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, які нараховуються виходячи із кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Оскільки обставини, викладені в позовній заяві матеріалами справи не спростовані, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: місто Одеса, вулиця Китобійна, буд. 36-В. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка по справі з 2003 року реєстрації не проживала на за вказаною адресою. В той же час реєстрація відповідача змушує нести позивача додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, які нараховуються виходячи із кількості зареєстрованих осіб у будинку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. За наявності умов, передбачених ч. 1ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Китобійна, буд. 36-В, що підтверджується свідоцтвом виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 21 травня 1985 року. Відповідно до довідки (виписка з домової книги про склад сім'ї та реєстрації) № 267 від 12.06.2015 за адресою: [ADDRESS] зареєстрована також і [PERSON] Як з'ясовано під час судового розгляду, відповідач не проживає за вказаною адресою з 2003 року, що матеріалами справи не спростовано. Згідно договору дарування від 25 вересня 2003 року [PERSON] має у власності житловий будинок, який знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Сухий Лиман, вул. Мічурінська, буд. 48. За положеннямист. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.\~Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідност. 213 ЦПК України,рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішені справи, судом враховується, що відповідач самостійно з обліку не знімається, своєю бездіяльністю створює позивачу перешкоди в реалізації в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів, як власника квартири, а також змушуєнести позивача додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, які нараховуються виходячи із кількості зареєстрованих осіб у квартирі. Оскільки обставини, викладені в позовній заяві матеріалами справи не спростовані, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд розірвати шлюб між [PERSON] до [PERSON]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що 07.11.2006 року між сторонами було укладено шлюб. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне життя і збереження родини позивач вважає не можливим. Понад 5 років сторони шлюбні відносити не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що 14.10.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше спільне життя і збереження родини не можливе. На даний час шлюб існує формально, з травня 2013 року сторони шлюбні відносити не підтримують. Спір щодо місця проживання дітей між сторонами відсутній. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Спір щодо місця проживання дітей відсутній. В силу ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії, одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2, ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною вище заявою в обґрунтування якої зазначив, що 08.01.2017 на тимчасово окупованій території, а саме в м. Краснодон, Луганської області помела [PERSON] 04.04.1938р.н., яка була матірю [PERSON], однак отримати свідоцтво про смерть [PERSON] вона не може, так як даний факт підтверджується лікарським свідоцтвом, виданим медичною установою, розташованою на непідконтрольній українській владі території та непідвідомчою відповідним медичним установам України. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] для отримання відповідного свідоцтва. До суду [PERSON] подав заяву про слухання справи за його відсутності та просив задовольнити заяву. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, до суду надіслала клопотання про розгляд заяви за відсутності представника Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступного: згідно довідки про причину смерті від 09.01.2017, та свідоцтва про смерть серії І-ВВ №028820 від 13.01.2017, виданих установами, розташованими на окупованій території, громадянка України [PERSON], [INFO], померла 08.01.2017 за місцем проживання в [INFO] (а.с. 7, 8). Московський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] через те, що для підтвердження факту смерті надана медична документація, яка не відповідає вимогам, встановленим міністерством охорони здоровя України (а.с. 9). В п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи наявні в справі докази та норми діючого законодавства, беручи до уваги, що реєстрація смерті матері заявниці в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, суд вбачає підстави для встановлення факту смерті [PERSON] в м. Краснодон, Луганської області, який стався 08.01.2017. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною вище заявою в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] на тимчасово окупованій території, а саме в м. Краснодон, Луганської області помер [PERSON] [INFO]., який був чоловіком [PERSON], однак отримати свідоцтво про смерть [PERSON] вона не може, так як даний факт підтверджується лікарським свідоцтвом, виданим медичною установою, розташованою на непідконтрольній українській владі території та непідвідомчою відповідним медичним установам України. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] для отримання відповідного свідоцтва. До суду [PERSON] подав заяву про слухання справи за його відсутності та просив задовольнити заяву. Зацікавлена особа в судове засідання не з'явилась, до суду надіслала клопотання про розгляд заяви за відсутності представника Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступного: згідно довідки про причину смерті від 17.07.2017, та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2017, виданих установами, розташованими на окупованій території, громадянин України [PERSON], [INFO], помер [INFO] за місцем проживання в м. Краснодон Луганської області (а.с. 6, 7). Московський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] через те, що для підтвердження факту смерті надана медична документація, яка не відповідає вимогам, встановленим міністерством охорони здоров'я України (а.с. 8). В п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи наявні в справі докази та норми діючого законодавства, беручи до уваги, що реєстрація смерті чоловіка заявниці в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, суд вбачає підстави для встановлення факту смерті [PERSON] в м. Краснодон, Луганської області, який стався [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною вище заявою в обґрунтування якої зазначив, що на тимчасово окупованій території, а саме у м. Антрацит Луганської області помер його батько [PERSON], однак отримати свідоцтво про смерть останнього він не може, так як даний факт підтверджується лікарським свідоцтвом, виданим медичною установою, розташованою на непідконтрольній українській владі території та непідвідомчою відповідним медичним усатновам України. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] для отримання відповідного свідоцтва. До суду [PERSON] представник [PERSON] подав заяву про слухання справи за його відсутності та просив встановити факт смерті батька заявника. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступного: згідно лікарського свідоцтва про смерть № 53 від 29.08.2016, виданого медичною установою, розташованою на окупованій території, громадянин України [PERSON], [INFO], помер 28.08.2016 за місцем проживання [INFO] (а.с. 7). Заявник, який є сином померлого, звернулась до Московського відділу державної реєстраії актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію смерті свого батька, проте отримав відмову через те, що для підтвердження факту смерті надана медична документація, яка не відповідає вимогам, встановленим міністерством охорони здоровя України (а.с. 8). В п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи наявні в справі докази та норми діючого законодавства, беручи до уваги, що реєстрація смерті батька заявника в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, суд вбачає підстави для встановлення факту смерті [PERSON] в м. Антрацит Луганської області, який стався 28.08.2016. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною вище заявою в обґрунтування якої зазначив, що на тимчасово окупованій території, а саме у с. Петровеньки, Словяносербського району Луганської області померла його мати [PERSON], однак отримати свідоцтво про смерть останньої він не може, так як даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим медичною установою, розташованою на непідконтрольній українській владі території та непідвідомчою відповідним медичним усатновам України. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] для отримання відповідного свідоцтва. До суду [PERSON] представник [PERSON] подав заяву про слухання справи за його відсутності та просив встановити факт смерті. Зацікавлена особа в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступного: згідно лікарського свідоцтва про смерть № 34 від 23.06.2016, та свідоцтва про смерть серії І-ВВ №010798 від 02.08.2016, виданих установами, розташованими на окупованій території, громадянка України [PERSON], [INFO], померла 22.06.2016 за місцем проживання [INFO] (а.с. 4,6). Заявник, який є сином померлого, звернувся до Московського відділу державної реєстраії актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію смерті своєї матері, проте отримав відмову через те, що для підтвердження факту смерті надана медична документація, яка не відповідає вимогам, встановленим міністерством охорони здоровя України (а.с. 7). В п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи наявні в справі докази та норми діючого законодавства, беручи до уваги, що реєстрація смерті матері заявника в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, суд вбачає підстави для встановлення факту смерті [PERSON] в с. Петровеньки, Славяносербського району, Луганської області, який стався 22.06.2016. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною вище заявою в обґрунтування якої зазначив, що на тимчасово окупованій території у м. Донецьку померла його матір [PERSON], однак отримати свідоцтво про смерть останньої він не може, так як даний факт підтверджується документами, виданими установами, розташованими на непідконтрольній українській владі території. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON] для отримання відповідного свідоцтва. До суду [PERSON] подав заяву про слухання справи у свою відсутність та просив встановити факт смерті матері. Від зацікавленої особи надійшла заява про слухання справи за відсутності її представника, заперечень на заяву про встановлення факту смерті не надано. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступного: згідно довідки про причину смерті, свідоцтв про смерть та про поховання, виданими медичною установою та установою реєстрації актів цивільного стану, розташованими на окупованій території, [PERSON], [INFO], померла [INFO] в м. Донецьку (а.с. 5, 6, 8, 9). Заявник, який є сином померлої (а.с. 6, 7, 10-14), звернувся до Московського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про реєстрацію смерті своєї матері, проте отримав відмову через те, що для підтвердження факту смерті надана медична документація, яка не відповідає вимогам, встановленим Міністерством охорони здоров'я України (а.с. 4). В п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи наявні в справі докази, норми діючого законодавства, беручи до уваги, що реєстрація смерті громадянки України [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану України не проводилась, суд вважає, підстави для задоволення заяви існують. На підставі викладеного,

Outcome: approved