Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] заявив позов до [PERSON] про стягнення коштів. Вказав, що влітку 2011 року в м. Ямпіль Вінницької області по вул. Подільській на пропозицію [PERSON] відбулась зустріч між ними. В ході зустрічі [PERSON] доволі детально розповів позивачу про хід перевірки, що робила прокуратура Вінницької області, щодо діяльності та роботи Ямпільського ВРЕР ДАІ за 2008-2010 р.р. В результаті чого прокуратурою Вінницької області відносно нього порушено кримінальну справу. Зазначає, що [PERSON] повідомив його про те, що він за певну суму, діючи як захисник та маючи високваліфікованих юристів може допомогти йому у розв'язанні цього питання. Вказує, що [PERSON] запропонував йому щоб він позичив 25000 доларів США, на що він погодився , а [PERSON] особисто написав розписку в якій зазначив, що отримав й нього двадцять п'ять тисяч доларів США для вирішення його питання щодо кримінальної справи і зобов'язався повернути гроші після вирішення даного питання. Зазначає, що після того, як він позичив гроші [PERSON], той ніякої ні правової ні іншої допомоги не надав, а гроші використав в своїх цілях та інтересах. Позивач посилається на те, що він неодноразово звертався до [PERSON] з пропозицією про повернення отриманих грошей, на що він спочатку обіцяв їх повернути, а потім пояснив, що повернути кошти він не в змозі у зв'язку із складним матеріальним становищем. Згідно із офіційним курсом долара 28.10.2013 року сума боргу становить за 100 доларів США - 799,3000 гривень, тобто 25000 доларів США - 199825 гривень. Також зазначає, що з часу повернення позики пройшло вже два роки, відповідачем прострочено зобов'язання щодо повернення цих коштів. Позивач вказує на те, що за весь час прострочення три відсотки річних становить 5994 гривні 75 копійок, а тому загальна сума боргу за відсотками за ці роки становить 11989 гривень 50 копійок. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на його користь 199825 гривень основного боргу, 11989 гривень 50 копійок прострочення за користування коштами, всього 211814 гривень 50 копійок, а також стягнути із відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В ході судового розгляду справи позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги і пояснив, що в 2011 році він дав відповідачу 25000 доларів США в адміністративному приміщенні автомийки в м.Ямполі. Гроші надавав для вирішення свого особистого питання з приводу порушеної кримінальної справи. В своїх поясненнях суду позивач також зазначив, що у разі позитивного вирішення його питання, він не мав би претензій до відповідача [PERSON] і не звертався би із питанням про повернення йому цих коштів. Позивач зазначив, що розписка відповідачем була написана власноручно, але на ній відсутня дата її написання, так як відповідач сказав йому, що якщо питання з приводу кримінальної справи не вирішиться, то він поверне позивачу ці кошти. Якби ж питання вирішилося позитивно, то кошти не повинні були б бути повернутими позивачу у цьому разі. Позивач пояснив суду, що умовою передання ним коштів в сумі 25000 гривень відповідачу було саме вирішення його питання щодо закриття кримінальної справи і ці гроші давалися саме на виконання цієї мети. Але так як відповідач його обманув та не здійснив ніяких дій з приводу вирішення його питання, тому позивач вважає свої права порушеними і просить суд стягнути із відповідача на його користь вказану суму коштів як позику, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що дана розписка формальна, яку він підписав для зовсім інших цілей. Зазначає, що позивач добре знає його і що він ніякої юридичної допомоги не надає. Позивач звернувся до нього, аби пригнати автомобіль зі Львова, за що позивач дав йому гроші для покупки автомобіля. Вказує, що позивач гроші для вирішення його юридичного питання не давав ні копійки. За надані позивачем кошти він пригнав йому автомобіль Мерседес зі Львова, за що отримав від позивача як винагороду 800 доларів США. Зазначив, що на автомийці гроші не передавались, так як влітку 2011 року автомийка була на ремонті. Вважає позов необґрунтованим, просив відмовити у його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав. Заперечував їх тим, що позивачем не надано достовірних пояснень, чому немає дати написання розписки та наслідків складання правочину. Його довіритель [PERSON] не має боргових зобов'язань перед позивачем, його довіритель ніколи не був адвокатом та не надавав юридичних послуг. В розписці не зазначено, що кошти були отримані як позика. Вважає позовну заяву надуманою і необґрунтованою, просив відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із дослідженої судом розписки встановлено, що в змісті розписки зазначено про те, що [PERSON] позичив у [PERSON] 25 000 доларів США для вирішення його питання та зобов'язується повернути після вирішення даного питання. Із постанови від 06.09.2013 року про закриття кримінального провадження встановлено, що кримінальне провадження відносно [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України у зв'язку із відсутністю в діянні складу злочину. Із газети «Урядовий кур'єр» №193 від 22.10.2013 року встановлено, що курс долару США становить - 799,3000 гривень. Із досліджених судом матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №12012010370000025, копії яких залучені до матеріалів цивільної справи, встановлено, що 25.11.2012 року [PERSON] звернувся до працівників міліції з заявою про те, що влітку 2011 року [PERSON] отримав від нього гроші в сумі 25000 доларів США, які до цього часу не повернув. Із протоколу допиту свідка [PERSON] встановлено, що дійсно в лютому 2012 року він взяв в оренду автомийку по вул. Подільська в м. Ямпіль Вінницької області , яка належить на праві приватної власності [PERSON] Про те, що в літку 2011 року на даній авто мийці [PERSON] передав кошти в сумі 25000 доларів США [PERSON] йому нічого не відомо та хто міг бути свідком цієї події він не знає. Із протоколу допиту свідка [PERSON] встановлено, що вона є дійсно власницею автомийки по [ADDRESS]. Пояснила, що з приводу передачі грошей [PERSON] [PERSON] її нічого взагалі не відомо, влітку 2011 року на автомийці проводились ремонтні роботи. Із протоколу допиту свідка [PERSON] встановлено, що дійсно у його дружини [PERSON] у приватній власності знаходяться житловий будинок, гараж та автомийка по [ADDRESS]. Пояснив, що [PERSON] наскільки йому відомо ніколи в його дружини не орендував авто мийку. Про факт передачі грошей [PERSON] [PERSON] йому нічого не відомо, влітку 2011 року автомийка була в ремонті та була зачинена. Із протоколу допиту свідка [PERSON] встановлено, що він знайомий із [PERSON] та вони підтримують дружні стосунки між собою. Влітку 2012 року Мороз попросив його, щоб він поїхав разом із ним до м. Львів , щоб пригнати автомобіль на що він погодився. Приїхавши до м. Львів зустрівшись з якимось чоловіком вони придбали у нього автомобіль «Мерседес Бенс», 2006 року випуску. [PERSON] передав невідомому чоловіку 25000 доларів США, після чого вони повернулись до м. Ямпіль Вінницької області. Пояснив, що приїхавши до м. Ямпіль вони зустрілись із чоловіком на ім*я [PERSON], який був середнього зросту, плотної тілобудови. Зустрівшись із [PERSON] [PERSON] в його присутності передав йому даний автомобіль, а [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 800 доларів США. Оцінюючи усі досліджені письмові докази у їх сукупності, суд вважає недоведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Відповідно до ст.530 ЦПК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Надана позивачем розписка без дати її написання, особисті пояснення позивача, дані в ході судового розгляду, та інші досліджені докази не підтверджують наведених в позові обставин. Зокрема, не підтверджують тих обставин, що між позивачем та відповідачем виникло правовідношення на встановлених законом засадах добросовісності, розумності та справедливості, з підстав, визначених ч.2 ст.11 ЦК України. Доводами позивача, наданою розпискою [PERSON] та дослідженими письмовими доказами не можливо встановити дату вчинення, зміст, умови та суть зобов'язання, термін його виконання, який був обумовлений, письмового договору із чітким визначенням прав та обов'язків між сторонами не укладено. А тому суд не має підстав вважати, що у відповідача виникло таке зобов'язання перед позивачем на підставах, визначених ст.ст. 509, 526, 527, 530 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Із чітких та послідовних пояснень, даних позивачем [PERSON] в ході судового розгляду, достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не позичав у позивача коштів у сумі 25000 доларів США, а кошти були передані для вирішення відповідачем особистих питань позивача - а саме питання закриття кримінального провадження відносно позивача. Умовою повернення цих коштів для позивача стало невиконання відповідачем обіцянки вирішити питання позивача за рахунок вказаних коштів, тоді як договір позики передбачає передачу однією стороною у власність другій стороні грошових коштів та зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Судом встановлено, що кошти у сумі 25000 доларів США позивачем не передавалися відповідачу у власність на умовах позики, а розписка дана відповідачем має формальний характер, тобто, написана з метою належного виконання обіцянки вирішити питання позивача. Оцінюючи пояснення позивача та відповідача, досліджені письмові докази - розписку та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що між сторонами у цьому спорі відсутні договірні зобов'язання з приводу позики. Надана позивачем розписка не є письмовим правочином, укладеним відповідно до вимог ст.ст.509, 526, 527, 530, 1046 ЦК України, а позивачем обраний неналежний спосіб захисту свого права. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і не має підстав для їх задоволення. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд в порядку ст.88 ЦПК України не має підстав для відшкодування позивачу понесених ним та документально підтверджених судових витрат, що є підставою для відмови у задоволенні цієї частини позову. Спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1046, 1047 ЦК України.

Outcome: dismissed