Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] за участю третьої особи на боці позивача без самостійних вимог ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі» звернувся до суду з позовом до правління садівничого товариства «Автомобіліст» про зобов'язання вчинити дії мотивуючи свої позовні вимоги тим, що йому на праві власності належать садовий будинок [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,1004 га, що розташовані на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області у садовому товаристві «Автомобіліст». Садовий будинок електрифікований, в наявності мається справний електролічильник, від попереднього власника позивач отримав розрахункову книжку на оплату спожитої електроенергії і в серпні 2013 року оплатив суму 74 грн. 74 коп. Оплата здійснювалась ним по встановленому порядку, що існує в садовому товаристві «Автомобіліст» - грошові кошти сплачувались безпосередньо голові товариства Петрощук Н.М., оскільки, як позивачу було роз'яснено, існує договір на постачання електроенергії, укладений між постачальником Замостянськими РЕМ та садовим товариством «Автомобіліст», договори між постачальником та власниками садових будинків не укладались. В січні 2014 року, в один з приїздів в садове товариство, позивачем було виявлено, що його будинок примусово відключений від електропостачання. Пізніше позивачу вдалось встановити наступне: 02 листопада 2013 року відбулось засідання правління СТ «Автомобіліст», на якому розглядалось одне з питань про вступ в члени товариства «громадян ділянок [NUMBER]-181», тобто про вступ [PERSON] в СТ. Правлінням товариства було прийняте рішення такого змісту: «..так як члени товариства громадяни ділянок [NUMBER]-181 то відключити постачання будиночка від постачання електроенергії». Незважаючи на сумбурний, неоднозначний текст рішення правління СТ, в січні 2014 року будинок, що належить позивачу на праві власності, був примусово відключений від електропостачання, про що 18 січня 2014 року був складений акт комісією в складі голови правління Петрощук Н.М. та ще чотирьох членів правління. Таким чином житловий будинок залишився без електроенергії. З метою поновлення свого права на отримання електропостачання, позивач звернувся з листом-пропозицією (оферта) до ПАТ «Вінницяобленерго» та СТ «Автомобіліст» для укладання тристороннього договору на постачання електроенергії, що можливо здійснити відповідно до п.12.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року №28 (у редакції постанови НКРЕ України від 17 жовтня 2005 року №910). На свої пропозиції позивач отримав відповідь лише від СО «Замостянські ЕМ», відповіді від СТ «Автомобіліст» не отримав, хоч відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, пропозиція була отримана Петрощук Н.М. 28.08.2014 року. Ненадання відповіді на отриману пропозицію свідчить про те, що СТ «Автомобіліст» не бажає укладати тристороннього договору. Відповідь від третьої особи СО «Замостянські ЕМ» на пропозицію позивача він отримав 03.10.2014 року за підписом директора: зважаючи на те, що одна із сторін, а саме: СТ «Автомобіліст» заперечує проти укладення тристороннього договору, договір не може бути укладеним - такий висновок містився в отриманій відповіді. Позивачу було повідомлено, що відповідно до п.12.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року №28 (у редакції постанови НКРЕ України від 17 жовтня 2005 року №910) у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту) для користування електричною енергією має право укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (із змінами). Також, позивачу повідомлялось, що на адресу СО «Замостянські ЕМ» надійшов лист від голови СТ «Автомобіліст» про те, що СТ «Автомобіліст») заперечує проти укладання тристороннього договору про користування електроенергією відповідно до пропозиції, так як [PERSON] не являється членом товариства. Типовий договір про користування електричною енергією на території населеного пункту (Додаток 5 до Правил користування електричною енергією), на який посилався позивач в своїй пропозиції (оферті) іншим двом сторонам та на який посилався СО «Замостянські ЕМ» у своїй відповіді (акцепті) є Договором, що затверджений Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за №417/1442, тому істотні умови Договору вже визначені законотворцем. Запропонований договір повністю базується на Типовому договорі, в якому встановлені істотні умови, а саме: предмет договору - постачання електричної енергії Постачальником - СО «Замостянські ЕМ», використання електричної енергії Споживачем для потреб електроустановки, яка встановлена на об'єкті Споживача ( [PERSON].) та обслуговування і утримання Власником мереж (СТ «Автомобіліст») технологічних електричних меж населеного пункту, до якого приєднана встановлена на об'єкті Споживача ([PERSON].) електроустановка; права сторін; обов'язки сторін; ціна та порядок розрахунків, де ціна Договору для Споживача ([PERSON].) складається з вартості використаної електричної енергії, вартості послуг Власника мереж (СТ «Автомобіліст») з обслуговування та утримання технологічних електричних мереж населеного пункту та вартості частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки Споживача ([PERSON]). Також, в даному розділі в п.п. 4.1 - 4.4 уточнюється механізм визначення вартості послуг, утримання та інше; відповідальність сторін; форс-мажорні обставини; порядок розгляду спорів; внесення змін до Договору; термін дії Договору; інші умови; адреси та реквізити сторін. Таким чином, всі істотні умови Договору були наведені сторонам, в тому числі і відповідачу СТ «Автомобіліст». Відповіді від СТ «Автомобіліст» позивачем не отримано, а, отже, слід вважати, що відповідач не бажає укладати тристоронню угоду. За наведених обставин, для захисту свого права на безперебійне отримання та користування електроенергією, позивач звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - [PERSON], позов підтримали, мотивуючи його обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити. Представник третьої особи на боці позивача без самостійних вимог ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі» - Полюга І.В. в судовому засіданні не заперечувала проти укладання тристороннього договору, так як це передбачено Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року №28 (у редакції постанови НКРЕ України від 17 жовтня 2005 року №910) та пояснила, що у позивача існує два шляхи вирішення даної проблеми: шляхом зміни схеми подачі електроенергії, для чого необхідно йому за власні кошти провести окрему лінію або шляхом укладання тристороннього договору з РЕС, який є постачальником електроенергії та з СТ «Автомобіліст», який є споживачем електроенергії. Представники відповідача СТ «Автомобіліст» - Петрощук Н.П. та Чорний А. В. в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, мотивуючи тим, що даний спосіб захисту [PERSON] не відповідає ст. 16 ЦПК України, оскільки позивачем не обгрунтовано в чому саме полягає порушення його прав, так як електроенергія подається СТ тільки членам свого товариства, яким не є [PERSON] Власником електроенергії є ПАТ «Вінницяобленерго», а СТ «Автомобіліст» лише споживачем. Тому, СТ «Автомобіліст» не могло дати відповіді позивачу на його звернення щодо укладання тристороннього договору на постачання електроенергії до його будинку, так як для вирішення цього питання необхідно було збирати збори. Крім того, укладання даного договору є неможливим, оскільки в подальшому буде неможливим визначення кількості спожитої електроенергії позивачем в зв'язку з тим, що на території СТ існує один загальний лічильник. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі встановлених судом фактів та відповідних їм правовідносин. Як встановлено по справі, згідно договорів купівлі - продажу від 14.06.2013 року позивачу [PERSON] на праві власності належать садовий будинок [NUMBER] та земельна ділянка площею 0,1004 га, що розташовані на території Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області у садовому товаристві «Автомобіліст» (а.с. 6 - 11). Згідно виписки з протоколу № 2 від 16.07.2011 року загальних зборів садівничого товариства «Автомобіліст», головою товариства обрано Петрощук Н.М. (а.с.35). Садовий будинок електрифікований, в наявності мається справний електролічильник, від попереднього власника позивач отримав розрахункову книжку на оплату спожитої електроенергії і в серпні 2013 року оплатив суму 74 грн. 74 коп. Оплата здійснювалась ним по встановленому порядку, що існує в садовому товаристві «Автомобіліст» - грошові кошти сплачувались безпосередньо голові товариства Петрощук Н.М., оскільки, як позивачу було роз'яснено, існує договір на постачання електроенергії, укладений між постачальником Замостянськими РЕМ та садовим товариством «Автомобіліст», договори між постачальником та власниками садових будинків не укладались (а.с.52 - 54). З метою поновлення свого права на отримання електропостачання, позивач звернувся з листом-пропозицією (оферта) до ПАТ «Вінницяобленерго» та СТ «Автомобіліст» для укладання тристороннього договору на постачання електроенергії, що можливо здійснити відповідно до п.12.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року №28 (у редакції постанови НКРЕ України від 17 жовтня 2005 року №910) (а.с. 12 - 13). Пропозиція про укладення тристороннього договору про постачання електричної енергії була отримана СТ «Автомобіліст» та СО «Замостянські ЕМ»27.08.2014 року та 28.08.2014 року, відповідно (а.с. 14 - 15). Відповідно до п. 3.7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки; для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією, після чого енергопостачальник протягом 3-х днів у містах та 7-ми днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання. Типовий договір про користування електричною енергією на території населеного пункту (Додаток 5 до Правил користування електричною енергією), на який посилався позивач в своїй пропозиції (оферті) іншим двом сторонам та на який посилався СО «Замостянські ЕМ» у своїй відповіді (акцепті) є Договором, що затверджений Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02 серпня 1996 року за №417/1442, тому істотні умови Договору вже визначені законотворцем. Запропонований договір повністю базується на Типовому договорі, в якому встановлені істотні умови, а саме: предмет договору - постачання електричної енергії Постачальником - СО «Замостянські ЕМ», використання електричної енергії Споживачем для потреб електроустановки, яка встановлена на об'єкті Споживача ( [PERSON].) та обслуговування і утримання Власником мереж (СТ «Автомобіліст») технологічних електричних меж населеного пункту, до якого приєднана встановлена на об'єкті Споживача ([PERSON].) електроустановка; права сторін; обов'язки сторін; ціна та порядок розрахунків, де ціна Договору для Споживача ([PERSON].) складається з вартості використаної електричної енергії, вартості послуг Власника мереж (СТ «Автомобіліст») з обслуговування та утримання технологічних електричних мереж населеного пункту та вартості частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки Споживача ([PERSON]). Також, в даному розділі в п.п. 4.1 - 4.4 уточнюється механізм визначення вартості послуг, утримання та інше; відповідальність сторін; форс-мажорні обставини; порядок розгляду спорів; внесення змін до Договору; термін дії Договору; інші умови; адреси та реквізити сторін. Відповіді від СТ «Автомобіліст» на пропозицію позивач не отримав. Згідно відповіді за підписом директора СО «Замостянські ЕМ» Даниленка С.В., відповідно до п.12.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.1996 року №28 (у редакції постанови НКРЕ України від 17 жовтня 2005 року №910) у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту (далі - споживач на території населеного пункту) для користування електричною енергією має право укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору (додаток 5) та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (із змінами). На адресу СО «Замостянські ЕМ» надійшов лист від голови СТ «Автомобіліст» про те, що СТ «Автомобіліст») заперечує проти укладання тристороннього договору про користування електроенергією відповідно до пропозиції, так як [PERSON] не являється членом товариства. Зважаючи на те, що одна із сторін, а саме: СТ «Автомобіліст» заперечує проти укладення тристороннього договору, договір не може бути укладеним (а.с. 16). Також, з оглянутої в судовому засіданні цивільної справи за позовом [PERSON] до садівничого товариства «Автомобіліст», третіх осіб Петрощук Ніни Миколаївни, ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» про визнання незаконними дій, зобов'язання вчинити певні дії, про скасування частково рішення правління СТ «Автомобіліст», стягнення моральної шкоди вбачається, що 13.12.2013 року позивач звертався до голови СТ «Автомобіліст» з заявою про поновлення електропостачання в будинку, надання договору на постачання електроенергії або мотивовану письмову відмову у його наданні, яку голова СТ «Автомобіліст» отримала особисто 18.12.2013 року (а.с.11-12). Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України «Про здійснення державних закупівель», на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Твердження представників відповідача про те, що [PERSON] не має права на користування електроенергією, яку споживає СТ «Автомобіліст», так як не є членом даного товариства і не вносить відповідних членських внесків до СТ, суд не бере до уваги, оскільки це суперечить положенням ст. 36 Конституції України. Зокрема, частинами першою та четвертою даної норми передбачено, що громадяни України мають право на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров'я, населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути примушений до вступу в будь - яке об'єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій. Як вбачається з копії членської книжки садівника, попереднім власником садового будинку [NUMBER] [PERSON], у якого придбав за договором купівлі - продажу садовий будинок [PERSON], як членом садівничого товариства, було внесено в 1993 році 50000 карбованців на електрифікацію та облаштування ЛЕП СТ «Автомобіліст». Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядженням приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідно до частини 3 статті 20, частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно ст. 24 Закону України «Про електроенергетику», енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, який розташований на такій території, в укладенні договору на постачання електричної енергії, крім випадків, якщо відсутня технічна можливість. Згідно п. 3 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМ України від 26.07.1999 року, та які є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності, також встановлено, що енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. Таким чином, оскільки право позивача на безперебійне отримання та користування електроенергією порушено, суд вважає, що воно підлягає судовому захисту шляхом зобов'язання відповідача укласти тристоронній договір між ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Замостянські електричні мережі», позивачем та садівничим товариством «Автомобіліст» на електропостачання будинку під [NUMBER], що розташований у Вінницькій області Вінницькому районі на території Некрасівської сільської ради у садівничому товаристві «Автомобіліст» шляхом підписання його відповідно до Типового договору про користування електричною енергією на території населеного пункту (Додаток 5), затверджений Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, позивачем [PERSON] було понесено судові витрати, зокрема, у зв'язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1). За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги повне задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з садівничого товариства «Автомобіліст» на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved