Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 26 серпня 2008 року по 24 грудня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі ними набуто трикімнатну квартиру загальною площею 87,8 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якої, відповідно до Договору на дольову участь у будівництві від 04 січня 2006 року, укладеного між ПФ «Галицький двір» та відповідачем становить 28 700 Евро, що по курсу на той час, 1 Евро - 5,97 грн. становить 171 339 грн. Вважає, що майно слід віднести до спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на ? частину згаданої квартири. В судовому засідання представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Представник [PERSON] додатково пояснила, що її довірителем для оплати квартири за договором про дольову участь у будівництві отримано в банківських установах Італійської республіки кредити. Також позивач мав власні заощаджені кошти, які використав на оплату згідно згаданого договору. Позику позивач повертає на даний час. Відповідач позов заперечила. Зазначила, що дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 серпня 2008 року по 24 грудня 2013 року. В шлюбі є син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Орієнтовно в 2003 році вона поїхала в Італійську Республіку в пошуках роботи. Маючи заробітки, заощаджувала кошти. Приїхавши в Україну в 2006 році, ще до знайомства та одруження з позивачем, уклала договір з ПФ «Галицький двір» на дольову участь у будівництві трикімнатної квартири в м. Бурштині. Кошти згідно договору були сплачені її особисті, відповідач участі в сплаті коштів не брав. Відтак, квартиру не слід відносити до спільного майна подружжя, така є її особистою власністю і не підлягає поділу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матір'ю відповідача [PERSON] Її дочка перебувала в Італійські Республіці на роботі. Регулярно пересилала в Україну кошти, які вона особисто отримувала та заощаджувала. В 2006 році дочка приїхавши додому, побачивши в м. Бурштині початок будівництва багатоквартирного будинку уклала договір на купівлю квартири в такому. Оплату за квартиру здійснили заощадженими коштами. Всього було заощаджено близько 30 000 Евро. Позивач участі в оплаті квартири не брав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою відповідача. Їй відомо, що її сестра перебувала на роботі в Італіській Республіці та заощадила кошти на купівлю квартири. Заощаджені кошти в Україні отримувала їхня мати та зберігала такі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що перебувала на роботі в Республіці Італія. Там потоваришувала з [PERSON] За кордоном [PERSON] здійснювала догляд за людьми похилого віку та працювала в закладах харчування. Її місячні доходи були в межах 1 500 - 1 800 Евро. Доглядаючи людей похилого віку була забезпечена житлом та харчуванням. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, їх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановлює наступні факти, події та відповідні їм правовідносини. Пунктами 23 -24, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя судам надано роз'яснення, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що позивач та відповідач 26 грудня 2008 року зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2013 року. В шлюбі є син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачем. Ведення спільного ведення господарства як подружжям сторонами припинено в 2013 році. До реєстрації шлюбу, а саме 04 січня 2006 року між відповідачем [PERSON] та Приватною фірмою «Галицький двір» укладено договір № 73 Б на дольову участь у будівництві трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 36-37). Згідно п. п. 2.1 - 2.5 згаданого Договору, вартість квартири становить 28 700 Евро (оплата здійснюється в гривнях по курсу 5,97) і є незмінною до кінця будівництва. Оплата здійснюється до кінця будівництва і остаточний розрахунок здійснюється на протязі двох тижнів після введення будинку в експлуатацію. Згідно відомості про стан особистої банківсько-поштової позики, позивач 15 лютого 2010 року у банківській установі Італійської Республіки отримав позику в розмірі 10 200 Евро (а.с. 87). Оплата згідно Договору про дольову участь у будівництві була здійснена в період з 23 лютого по 02 березня 2010 року шляхом внесення коштів в сумі 171 339 грн. (28 700 Евро *5.97) на рахунок ПФ «Галицький двір» (а.с. 112-117). 05 березня 2011 року на ім'я відповідача [PERSON] Бурштиською міською радою видано свідоцтво про власності на трикімнатну квартиру загальною площею 87,8 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Підстава видачі - рішення виконкому Бурштиської міської ради від 28 жовтня 2010 року (а.с. 43). 05 березня 2011 року проведено держану реєстрацію права власності. Дану квартиру суд відносить до спільної сумісної власності подружжя, оскільки така є новоствореним нерухомим майном, участь у створенні якого брало подружжя позивача та відповідача під час ведення спільного господарства. Участь у створенні майна виражалась у внесенні спільних коштів подружжя на виконання умов договору на дольову участь у будівництві на рахунок забудовника ПФ «Галицький двір». Суд оцінює доводи позивача про участь у внесенні коштів на виконання умов договору на дольову участь у будівництві правдивими, з огляду на те, що отримання кредиту позивачем мало місце в період здійснення оплат та передувало таким. З тих підстав суд критично оцінює доводи відповідача про те, що спірна квартира придбана за її особисті кошти і є її особистою власністю. При поділі спільного майна подружжя суд застосовує принцип рівності. За відсутності доказів можливості реального поділу спірної квартири, суд визначає ідеальні частки кожного та залишає спірну квартиру у спільній частковій власності. На підставі наведеного та

Outcome: approved