Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] (далі-Позивачка) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-Відповідач) про стягнення аліментів на малолітню дитину. На підтвердження позовних вимог позивачка посилається на наступні докази. 07 жовтня 2010 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у виконкомі Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області, актовий запис №6. За час спільного проживання вони мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO]. 30 січня 2014 року сторони розірвали шлюб. З цього часу відповідач участь у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання надавав рідко та в неповному обсязі. Між ними була домовленість про те, що відповідач щомісячно сплачує плату за оренду квартири, в якій позивачка проживає з дитиною, але постійної плати зазначених коштів не відбувалося, а наразі вони зовсім припинились. Коштів державної допомоги на утримання дитини позивачка не отримує, дитина знаходиться на повному її утриманні. Інших дітей, окрім їх спільної від шлюбу дитини, позивачка не має. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про те надала до суду заяву в якій на своїх позовних вимогах наполягає, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених фактів та відповідних їм правовідносинам. В період з 07 жовтня 2010 року по 30 січня 2014 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано виконкомі Радісненської селищної ради Іванівського району Одеської області, актовий запис №6. За час спільного проживання вони мають одну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, де батьками даної дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 30 січня 2014 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 30.01.2014 року. Дитина від їх спільного шлюбу, а саме [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 25 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст..150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини , пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч.3 ст.88 ЦПК України вбачається, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. з відповідача в дохід держави. За таких обставин, суд приходить до висновку, що діти перебувають на повному утримані позивача, тому є всі підстави для стягнення аліментів на утримання дітей.

Outcome: approved