Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить\~визнати\~за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 61 по вул. Т.Шевченка в с. Криниця Монастириського району Тернопільської області, в\~\~порядку спадкування за заповітом\~\~після смерті батька [PERSON], який помер 30.07.2009 року.\~\~\~ \~\~\~ Позовні вимоги мотивує\~тим, що\~він\~\~прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки існують розбіжності у документах, а саме заповіт складено на «Гирчака Михайла Михайловича» а в паспорті громадянина України позивача вказано як «Гірчак Михайло Михайлович». Позивач [PERSON]у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явилася, проте подала заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника. Судом встановлено наступні обставини. Батьками позивача [PERSON]були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії МІ №378735, виданим 22.07.1963 року Хобдинським райбюро ЗАГСу Актюбінської області. Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право власності №14 від 24.03.1995 року [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з належними до нього будівлями, що розташований в с. Криниця по вул. Т.Шевченка за № 61 Монастириського району Тернопільської області. Дане будинковолодіння зареєстроване в Монастириському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] та записане в реєстрову книгу № 2 за реєстровим № 111 06.07.2004 року. Належність будинковолодіння, розташованого по вул. Т.Шевченка за № 61 в с. Криниця Монастириського району Тернопільської області [PERSON], підтверджується довідкою № 86, виданою 15.03.2016 року виконкомом [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області, та короткою технічною характеристикою № 161, виданою комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 01.04.2016 року. Зі змісту довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №162 від 01.04.2016 року, виданої [PERSON], за адресою: с. Криниця по вул. Т.Шевченка за № 61, розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 73,9 кв.м, житловою 44,3 кв.м, під літерою «А», гараж «Б», комора «В», комора «Г», літня кухня «Д», сарай «Е», сарай «Ж», курник «З», вбиральня «У», криниця «К», ворота, хв. № 1, огорожа № 2, відмостка № 4. На даний житловий будинок 05.05.2016 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи). 30.07.2009 року [PERSON] помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ИД №089752 від 30.07.2009 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок з належними до нього будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 61 в с. Криниця Монастириського району Тернопільської області. Вказане спадкове майно [PERSON] заповів своєму сину [PERSON], що убачається зі змісту заповіту від 17.12.2001 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Судом встановлено, що при оформленні заповіту було допущено помилку щодо прізвища позивача (сина спадкодавця) і заповіт складено на «Гирчак» [PERSON], тоді як згідно паспорта громадянина України серії МС 382430, виданого 19.10.1998 року Монастириським РВ УМВС України в Тернопільській області, прізвище позивача «Гірчак». Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] єспадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, однак у зв»язку з розбіжністю у документах Монастириською нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що убачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №407/02-14 від 30.04.2016 року. Як вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №503/01-16 від 30.05.2016 року, згідно даних спадкового реєстру станом на 30.05.2016 року спадкова справа після померлого 30.07.2009 року [PERSON] нотаріальною конторою не заводилась. У письмовій заяві від 22.03.2016 року, адресованій суду, [PERSON] відмовилась від прийняття належної їй обов»язкової частки спадкового майна, що залишилось після смерті її чоловіка (батька позивача) [PERSON] Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю [PERSON] на праві власності належали: житловий будинок з належними до нього будівлями, що розташований в с. Криниця по вул. Т.Шевченка № 61 Монастириського району Тернопільської області, позивач є спадкоємцем за заповітом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, прийнявши спадщину, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом після померлого 30.07.2009 року [PERSON]

Outcome: approved