Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що на підставі рішення суду з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2009р. до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що підставою для зміни способу стягнення аліментів є те, що має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] та дружину, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Крім того, позивач має мінливий дохід та не зважаючи на дану обставину державним виконавцем здійснюється нарахування аліментів не з фактичного розміру доходу, а з середньо-статистичної заробітної плати по регіону. Відтак позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання доньки, шляхом стягнення з нього на користь відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити у повному обсязі. [PERSON] підтримав представника та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував у задоволенні позову у повному обсязі та просив суд відмовити, обґрунтовуючи тим, що право звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів належить стягувачу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка наразі є неповнолітньою особою, проживає разом зі своєю матір`ю. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04.12.2009 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволено стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 листопада 2009р. до досягнення нею повноліття. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з Правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.14: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України може бути вирішено питання про зміну способу стягнення аліментів з частки від доходу на стягнення в твердій грошовій сумі. Проте, позивач, тобто особа, яка сплачує аліменти, має довести, що змінились обставини, що існували при ухваленні рішення про стягнення аліментів, як то майновий стан, перебування на утриманні інших осіб тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не довів перед судом наявності достатніх підстав для зміни способу стягнення аліментів. Відтак, з огляду на вищевикладене, жодна з підстав, які зазначені позивачем для зміни способу стягнення аліментів не знайшли своє підтвердження доказами, що містяться в матеріалах справи. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191, 192 СК України, та

Outcome: dismissed