Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа - [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . 13.08.2020 позивачу виповнилось 18 років та з 01.09.2019 він є студентом Інституту прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, тому він звернувся з цим позовом до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.08.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] , батьком якого записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] , актовий запис № 562. Згідно з довідкою № 2048 від 01.09.2020 року, виданою Інститутом прокуратури та кримінальної юстиції Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, [PERSON] є студентом 2-го курсу 17 групи Інституту прокуратури та кримінальної юстиції НЮУ ім. Ярослава Мудрого. Форма навчання - денна. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від відповідача матеріальної допомоги на своє утримання, у зв`язку з продовженням навчання. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Задовольняючи позов та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з відповідача на користь позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до наданих матеріалів справи, інших неповнолітніх дітей або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина на утриманні відповідач не має. За таких обставин, з урахуванням поданої відповідачем заяви про визнання позову, враховуючи, що повнолітній син відповідача потребує від нього матеріальної допомоги, а також матеріальне становище сторін, згідно з яким, на думку суду, відповідач має достатній заробіток і може надавати таку допомогу, але не надає її у добровільному порядку, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved