Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить зобов`язати Перечинський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) виключити відомості про його батьківство стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису № 34 від 22 листопада 2020 року, внесеного виконкомом Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району. Свої вимоги мотивує тим, що 20 липня 2019 року з відповідачем зареєстрував шлюб у виконкомі Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 3. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , а 22 листопада 2019 року виконкомом Тур`я-Пасіцької сільської ради було зроблено актовий запис про народження останньої за № 34 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьком новонародженої дитини згідно ч. 1 ст. 122 СК України записано його, [PERSON] . Разом з цим, з вказаним він не погоджується, виходячи з наступного. Так, сторони познайомилися через мережу Інтернет та з липня 2018 року почали зустрічатися. Згодом, а саме у травні 2019 року, відповідач поінформувала його, що вагітна від нього, тому протягом п`яти місяців після народження доньки вони спільно проживали у одному будинку в с. Тур`я-Пасіка. За цей час між ними постійно виникали сварки, в основному через його роботу позмінно. Крім цього, він дізнався, що його дружина до їх шлюбу зустрічалася ще з одним чоловіком. Десь у березні 2020 року відповідач зібрала всі його речі, викинула з будинку та заявила, щоб він забирався геть; під час розмови [PERSON] повідомила йому, що донька є не його дитиною. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат. До заяви додав результат тесту ДНК на батьківство. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги з урахуванням результатів тесту ДНК на батьківство визнала в повному обсязі. У судове засідання представник Перечинського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Попович О.Є. не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Встановлено, що 20 липня 2019 року у Виконкомі Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3 (а. с. 4, 6, 7). Також встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої у актовому записі № 34, складеному виконкомом Тур`я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 22 листопада 2019 року, записаний [PERSON] , мамою - [PERSON] . Вказане стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 листопада 2019 року (а. с. 5). Крім цього встановлено, що згідно результату тесту ДНК на батьківство, проведеного компанією Endeavor DNA, Inc., станом на 19 жовтня 2020 року [PERSON] повністю виключений у якості біологічного батька дитини [PERSON] , так як імовірність його батьківства становить 0% (а. с. 34-35). Згідно ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Як роз`яснено в п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Згідно п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України №96/5 12 січня 2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п. 2.16.3 вказаних Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що [PERSON] як мама [PERSON] , [INFO] , визнала позовні вимоги із врахуванням тесту ДНК на батьківство, результати якого свідчать, що імовірність батьківства позивача становить 0 %, тому суд приходить до висновку, що вказане в сукупності є достатніми підставами для виключення відомостей щодо [PERSON] як батька із актового запису про народження дитини. При цьому, суд не покладає обов`язок внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини на третю особу, так як вона не залучена у якості співвідповідача, а визначити з власної ініціативи коло відповідачів суд позбавлений можливості, так як це в силу вимог ст. 51 ЦПК України прерогатива виключно позивача. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 0632540001 від 25 червня 2020 року позивачем [PERSON] сплачено 840,80 грн. судового збору (а. с. 8). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: partial