Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він є власником земельної ділянки площею 0,255 га, з яких 0,1087 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, 0,0907 га - для ведення особистого селянського господарства. що розташована по [ADDRESS]. Відповідач є власником сусідньої земельної ділянки. На земельній ділянці позивача розташовані: літній душ, туалет, сарай, і прибудова до житлового будинку, яка належить відповідачу. Ця обставина перешкоджає [PERSON] користуватись його земельною ділянкою. Тому він просить суд зобов'язати [PERSON] знести літній душ, туалет, сарай, і прибудову до житлового будинку. У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив суд задовольнити його. Відповідач не визнав позов та заперечував проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що державний акт на земельну ділянку виданий ще на померлого [INFO] [PERSON], спадкоємцем майна якого і є позивач по справі, виданий був з порушеннями, оскільки на час його видачі і встановлення меж земельної ділянки споруди, які належать відповідачу були вже там розташовані. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2008 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,255, розташовану на території [ADDRESS], наданої для ведення підсобного господарства та обслуговування житлового будинку на підставі державного акту серії КВ № 14689, виданого Митницькою сільською радою Васильківського району Київської області 07.08.1998 року в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON]. Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки про розподіл земельних ділянок [PERSON] на підставі заяви про розподіл від 26 січня 2012 року надана у власність земельна ділянка площею 0,1087 га, кадастровий номер 3221485601:01:019:0059 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовується в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0907 га, кадастровий номер 3221485601:01:019:0060 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовується в [ADDRESS] (а.с.29-61). [PERSON] є власником сусідньої земельної ділянки площею 0,2677 га, в тому числі сільськогосподарських угідь - 0,2477 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями, 0.02 га, розташовану на території що розташовується на території [ADDRESS]. На власній земельній ділянці відповідач побудував дерев'яний туалет, літній дерев'яний душ, сарайчик із шифера та безфундаментну прибудову до хати із дерева, яка обмазана глиною, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні. У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Протоколом узгоджувальної комісії Митницької сільської ради Васильківського району від 19 серпня 2013 року встановлено, що після встановлення на місцевості меж земельної ділянки [PERSON] землевпорядною організацією ТОВ «Компанія Мегаполіс» на земельній ділянці [PERSON] знаходяться тимчасові споруди [PERSON], а саме: дерев'яний туалет, літній дерев'яний душ, сарайчик із шифера та безфундаментну прибудова до хати із дерева, обмазана глиною. Зі схеми перенесення меж земельної ділянки (а.с.9) вбачається, що вищезазначені споруди, зведені відповідачем, розташовується на земельній ділянці [PERSON] Докази, які б спростували достовірність цих доказів, відповідач не надав суду. У такий спосіб [PERSON] перешкоджає позивачу користуватись частиною його земельної ділянки. Проте, оскільки, відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки при розподілі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських удівель та споруд, для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] земельні ділянки розподілено та [PERSON] виділено: земельна ділянка площею 0,1087 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 322148501:01:019:0059 та земельна ділянка площею 0,0907 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 322148501:01:019:0060 і відповідно до схеми перенесення меж земельної ділянки, вбачається, що спірні споруди знаходяться на земельній ділянці площею 0,1087 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 322148501:01:019:0059, яка належить [PERSON]. Тому, суд вважає, що для відновлення порушеного права належить зобов'язати відповідача знести дерев'яний туалет, літній дерев'яний душ, сарайчик із шифера та безфундаментну прибудову до хати із дерева, обмазаної глиною, частину зведеного ним будинку, які розташовується на земельній ділянці площею 0,1087 га, кадастровий номер 322148501:01:019:0059, яка належить [PERSON] Виходячи з предмету спору, позивачем окремо заявлені вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] вартість послуг в розмірі 2000,00 грн. за надання правової допомоги позивачу на підставі Договору про надання правової допомоги від 22 жовтня 2013 року (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до частини першої ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних, і порядок їх компенсації за рахунок держави», затверджено Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсаційних витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Склад та розмір, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Разом з тим, перевіривши дотримання вимог, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних, і порядок їх компенсації за рахунок держави», та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., оскільки позивачем не надано належних доказів понесення ним витрат на правову допомогу у зазначеній позивачем сумі, надану позивачу саме у розгляді даного спору, та не надано акту прийому-передачі виконаних робіт за договором про надання юридичної допомоги в тій частині, яка стосується його виконання, пов'язаного з розглядом в суді даного спору, не надано розрахунку даних витрат із зазначенням годин участі особи, яка надавала таку правову допомогу, що позбавляє можливості суд дійти висновку щодо підставності таких стягнень, згідно положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». тому суд критично оцінює виконання сторонами умов договору про надання правової допомоги по цивільній справі від 22 жовтня 2013 року, її оплати, та вимоги позивача в цій частині суд визнає безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв'язку з чим суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп

Outcome: partial