Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Серафинецької сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Г. Артемовського, 24 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.11.1987р., зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 03.11.1987р. за реєстраційним номером 173, головою колгоспного двору по вул. Г.Артемовського, 24 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області був батько позивача [PERSON]. Даний житловий будинок з господарськими будівлями знаходиться на земельній ділянці розміром 0,70 га, з яких 0,25 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, а 0,45 га - для ведення особистого селянського господарства. Станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі проживали: батько позивача [PERSON], мати позивача [PERSON], сестра позивача [PERSON] та її діти: [PERSON] та [PERSON]. 01 квітня 1992 року [PERSON] та її діти [PERSON], та [PERSON] вибули з двору на постійне проживання в будинок по вул. Б.Хмельницького,1 в с. Серафинці, де проживають в даний час. Частки майна членів двору не виділялись і не визначались. Станом на 01.04.1991р. позивач разом з дружиною [PERSON] та дітьми [PERSON], [PERSON] у дворі по вул. Г.Артемовського,24 не проживали і членами колишнього колгоспного двору не були, проживали в [INFO]. У вищезгаданий житловий будинок по вул. Г.Артемовського, 24 в с. Серафинці прибули 28 жовтня 1996 року. 07.09.2016 року [PERSON] помер, заповіту на належне йому майно не залишив. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. До спадкового майна належить земельна ділянка і частка в житловому будинку. Позивач успадкувавши земельну ділянку розміром 1,1504 га на території Серафинецької сільської ради та 26.09.2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Постановою нотаріуса від 17.10.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями у звязку з тим, що житловий будинок в цілому належав колгоспному двору і частки майна членів колишнього колгоспного двору не виділялись і не визначались. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок інвентаризаційна вартість будинку по вул. Г. Артемовського, 24 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області становить 185 715 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили, що позов визнають повністю, претензій до будинку не мають. Серафинецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [PERSON] Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.11.1987 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 209 від 14 жовтня 1987 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Серафинці по вул. Артемовського,24 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 285, виданою 22.11.2017 року Серафинецькою сільською радою підтверджується, що в колгоспному дворі по вул. Г.Артемовського, 24 в с.Серафинці станом на 01.01.1991 були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO] Витягом з погосподарських книг Серафинецької сільської ради № 9 з 1991 по 1995рік та з 1995-2000 рік стверджується, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вибули з даного господарства 01.04.1992 року в господарство по вул. Б.Хмельницького,1, а 28 жовтня 1996 року прибули в господарство із села Прогресівка син [PERSON],[INFO], невістка [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] помер 07 вересня 2016 р. у віці 85 років в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 34 від 08.09.2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 237110, виданого 08 вересня 2016 р. виконкомом Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією свідоцтва про одруження серії І-ЯР № 113693 стверджується, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 15 листопада 1956 року, актовий запис № 27; після одруження прізвище дружини змінено з Петрина на [PERSON]. З копії свідоцтва про народження серії І-ЯР № 793116 позивача [PERSON] [PERSON], [INFO], виданого 22 червня 1957 року Серафинецьким сільським бюро ЗАГС Городенківського району Станіславської області, встановлено, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 358035, виданого 24.10.1981 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області свідчить, що відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], при укладенні шлюбу з [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. Отже, спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є його дружина [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON]. На день смерті (07.09.2016р.) [PERSON] був зареєстрований та проживав в [INFO], разом з ним був зареєстрований та проживав його син [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], [INFO], що стверджено довідкою № 277, виданою 20.11.2017 р. Серафинецькою сільською радою. Витягом з погосподарських книг Серафинецької сільської ради № 672 від 16.11.2017 р. доводиться що з 2011р. по даний час в господарстві по вул. Г. Артемовського, 24 в с. Серафинці проживали: голова господарства [PERSON], помер 07 вересня 2016 р., дружина [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], [INFO], онука: [PERSON], правнуки: [PERSON], [PERSON]. Копією спадкової справи № 69/2017 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON], стверджено, що [PERSON] 28.02.2017р. подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] на користь свого сина [PERSON]. Про те, що позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] свідчать копії свідоцтв про право на спадщину за законом, видані 26.09.2017 року, зареєстровані в реєстрі за № 1147 та № 1148 - на право на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Серафинецької сільської ради. Згідно Свідоцтва на право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної ради 03.11.1987р. на підставі рішення виконкому № 209 від 14.10.1987р. в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований по вул. Г. Артемовського, 24 в с. Серафинці належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Отже, згаданий житловий будинок входить до спадкового майна померлого [PERSON]. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8078 від 14.05.2017 року стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації під реєстровим номером 173 право власності на житловий будинок по вул. Артемовського,24 в с. Серафинці Городенківського району зареєстровано за [PERSON] (головою колгоспного двору) на підставі Свідоцтва на право власності, виданого Городенківським РВК 03.11.1987р. на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987р. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1968 р., інші господарські будівлі збудовані в 1953, 1988 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 185 715 грн. За даним господарством рахується земельна ділянка загальною площею 0,70 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,45 га, що доводиться довідкою № 673, виданою Серафинецькою сільською радою 16.11.2017 року. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 1923/02-31 від 17.10.2017 р. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 07 вересня 2016 р. на житловий будинок № 24 по вул. Г. Артемовського в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, в якому кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, але частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Оскільки відповідачі, які мали частку в майні колгоспного двору, не витребовували свої частки, визнали позов, тому позивач, як спадкоємець першої черги за законом, фактично став власником житлового будинку, який належав спадкодавцеві [PERSON] Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved