Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з ним зареєстрована [PERSON] , яка є його онукою. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі не проживає понад один рік і відсутня без поважних причин. Вона переїхала на інше постійне місце проживання. Відповідач не сплачує комунальні платежі та не бере участі в утриманні житла, добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує його права та інтереси, як співвласника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні ним права користування і розпорядження вказаною квартирою. Оскільки відповідач [PERSON] відсутня за місцем реєстрації більше ніж один рік, то втратила право користування вказаною квартирою. Просив суд з урахуванням уточнених позовних вимог визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Додатково суду пояснив, що відповідач [PERSON] ніколи не проживала в спірній квартирі, вона лише була зареєстрована в ній. Йому невідомо, де відповідач мешкає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце судового засідання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її сусідом є [PERSON] , який живе з дружиною приблизно 20 років за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є онукою [PERSON] та не проживала разом з ним. Вона в останній раз бачила онуку [PERSON] ще дитиною у 3-річному віці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з [PERSON] , який є її сусідом. Він живе разом з дружиною вдвох в квартирі [ADDRESS] . У нього є онуки, які живуть зі своїми батьками. [PERSON] - це онука сусіда. [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не живе, а лише приходила в гості. В останнє бачила [PERSON] малою дитиною у віці приблизно 2-5 років. 01.10.2020 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 14.12.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідчення свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.02.1994 року Житлово-комунальної контори концерну «Луганськстрой» на підставі розпорядження (наказу) від 04.02.1994 року №54 та копією реєстраційного надпису Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 28.06.1994 року №485. Відповідно до копій довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.11.2017 року №13814, від 11.09.2018 року №32715, від 08.09.2020 року №13630, виданих відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 14.02.2003 року за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] . Відповідно до копії акту від 26.09.2016 року, затвердженого директором Комунального підприємством «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», при перевірці факту проживання за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що крім [PERSON] та [PERSON] у квартирі ніхто фактично не мешкає в період з 2010 року по теперішній час. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] ,\~ її батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було розірвано 27.03.2008 року. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сєвєродонецьким відділом реєстрації актів громадянського стану міського управління юстиції Луганської області, та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Також суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мала лише реєстрацію за місцем реєстрації її батька [PERSON] та дійсно не проживає у спірній квартирі, оскільки виїхала на інше постійне проживання, що підтверджується поясненнями позивача [PERSON] , наданими у судовому засіданні. Також зазначена обставина підтверджується свідченнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що їх сусід [PERSON] разом з дружиною удвох мешкають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , в якій більше ніхто не живе. Крім того, свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що [PERSON] є онукою їх сусідів [PERSON] , яку бачили малою дитиною у віці приблизно 3 років. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач перешкоджав проживанню відповідача в спірній квартирі. Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин понад один рік у спірній квартирі, співвласником якої є [PERSON] , а тому вона втратила право користування цим житлом. Аналізуючи свідчення свідків, враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у сумі 840,80 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: approved