Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 12 лютого 2004 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб та видано свідоцтво про одруження серії 1-СГ №171797, яке зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №161. Від сумісного подружнього життя в них народились діти син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. З 29 лютого 2016 року позивач з [PERSON] не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують подружніх та сімейних стосунків, тому сім'я перестала існувати та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме моїм інтересам. Позивач в судове засідання не зявилась, подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у фабулі позову. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена. Відповідачу надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому згідно з ст. 169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ст.16 ч.1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, проте згідно ст.13 ч.2 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Крім того, особи, які беруть участь у справі, не повинні зловживати своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 27 ЦПК України, зокрема, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва про укладення шлюбу, яке видано повторно 1-СГ №286798 (а.с.21), сторони уклали шлюб 12.02.2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис №161 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Від подружнього життя у сторін народилась діти син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними у матеріалах справи свідоцтвами про народження (а.с.7-8). Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин з 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. До того ж, суд бере до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної резолюцією 217А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, згідно з якою «Чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання». Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у звязку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити.

Outcome: approved