Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Право приватної власності на 1/3 частку зазначеної квартири виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 травня 1999р., виданого ВАТ «Рівненський м'ясокомбінат», а на інші 2/3 частки квартири на підставі договору купівлі - продажу від 03 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1098. В повній мірі не може реалізувати свої права, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням власністю, оскільки в квартирі з 25 грудня 2009 року зареєстрований його батько відповідач, [PERSON], який майже 15 років не проживає в цій квартирі і не сплачує комунальні послуги. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням , квартирою № 22 у будинку № 4 по провулку Робітничий у м.Рівне. Відповідач, будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином , в судове засідання не з'явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмових заперечень на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Право приватної власності на 1/3 частку спірної квартири виникло у [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 травня 1999р., виданого ВАТ «Рівненський м'ясокомбінат» на підставі наказу № 39 від.11.05.1999р., на 2/3 частки квартири право власності виникло на підставі договору купівлі - продажу від 03 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 1098. Право власності зареєстроване в реєстрі права власності на нерухоме майно, що підтверджується оглянутим судом витягом з реєстру. Згідно запису в будинковій книзі на [ADDRESS], [PERSON], [INFO] значиться зареєстрованим на постійне місце проживання з 25.12.2009р.. Оглянутими судом Актами від 23.02.2016р., 25.03.2016р., 16.05.2016р. , складеним комісійно , які затверджені начальником ЖКП «Сонячне», підтверджується , що [PERSON] в квартирі 22 по провулку, Робітничий, 4 в м.Рівне не проживає з січня 2000 року, особистих речей в квартирі не виявлено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка приходиться дружиною позивача та невісткою відповідача, підтвердила, що більше 10 років відповідач в спірній квартирі не проживає. В квартирі проживає вона, позивач та двоє їхніх дітей. Відповідач не звертався з приводу надання йому права на проживання в спірній квартирі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка проживає по сусідству та періодично буває у спірній квартирі, підтвердила, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає близько десяти років. Особистих речей [PERSON] в квартирі немає. Місце його перебування їй не відомо. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. За ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 16 Цивільного кодексу вказує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується не проживання в квартирі, яка належить на праві власності [PERSON], понад один рік без поважних причин [PERSON], а тому суд прийшов до висновку, що він втратив право на користування [ADDRESS], так як не проживає в ній без поважних причин понад один рік. За таких обставин у відповідності до вимог діючого законодавства вимоги позивача обгрунтовані і підлягають до задоволення, оскільки реєстрація [PERSON] чинить перешкоди в користуванні власнику власністю та в оформленні субсидії. На підставі вищевикладеного, ст..ст. 317,319,346,391,405 ЦК України, ст.ст.6, 150 ЖК України,

Outcome: approved