overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Ковельської міської ради в якій просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [INFO] року помер його батько - [PERSON] Після смерті батька відкрилась спадщина на депозитний вклад у ПАТ КБ «Приват Банк». Позивач вказує, що про існування вкладу йому відомо не було. Вважає, що строк пропустив з поважної причини, тому просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] терміном у два місяці. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяви про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, заперечення проти позову не подав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. В позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що він не знав про існування депозитного вкладу, внаслідок чого пропустив встановлений законодавством шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з копії договору, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], [PERSON] вніс на депозитний рахунок кошти в сумі 20000,91 гривень на вкладний рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Приват Банку». Заповідальне розпорядження по вкладу відсутнє. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] доводиться та обставина, що [PERSON] помер [INFO] року. З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру, сформованої Ковельською державною нотаріальною конторою вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року спадкова справа не заводилась. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом на підставі ст. 1235 ЦК України. Відповідно до ст. 1269 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємець, який не проживав постійно із спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, причому відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого ч.1 ст. 1270 цього Кодексу шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що її не прийняв. Чинним законодавством, а саме, ч.3 ст. 1272 ЦК України, передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з майна. В позові вказав, що він є власником квартири [ADDRESS]. 24 листопада 2017 року він звернувся для продажу квартири до нотаріуса, однак, вчинити нотаріальну дію не вдалося, оскільки зясувалося, що на квартиру накладено арешт згідно постанови державного виконавця від 16.05.2000 року. З метою зняття арешту позивач звернувся до Лубенського МР ВДВС, де йому повідомили про відсутність щодо нього виконавчих проваджень. Одночасно, повідомили, що самостійно зняти арешт з майна держвиконавець не може у звязку з відсутністю виконавчого провадження, рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до уточнених вимог, позивач прохає зняти арешт з належного йому нерухомого майна та припинити обтяження. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, прохає скасувати арешт належної йому квартири, накладений державним виконавцем. Представник Лубенського міськрайонного ВДВС проти зняття арешту з квартири позивача не заперечує. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що на підставі постанови державного виконавця ДВС м.Лубни від 16.05.2000 року було накладено арешт на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS], про що 22.02.2005 року реєстратором внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Згідно відповіді Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області у відділі перебувало декілька виконавчих проваджень щодо стягнення з позивача [PERSON] заборгованості на користь комунальних підприємств. Однак, вказані виконавчі провадження завершені у звязку з повним фактичним виконанням відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Зважаючи на те, що згідно відповіді Лубенського міськрайонного ВДВС виконавчі провадження щодо [PERSON] відсутні, питання про зняття арешту з майна [PERSON] не вирішено держвиконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає [PERSON] в реалізації його прав власника, суд вважає за необхідне задовольнити поданий позов та зняти арещт з майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зняття арешту з майна. В позові вказав, що в Лубенському МВ ДВС на виконанні перебував виконавчий лист №2-1316 від 27.10.2004 року, виданий Сарненським районним судом Рівненської області про стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON]. В межах вказаного виконавчого провадження був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, в тому рахунку і на автомобіль [NUMBER] 2005 року. Згідно повідомлення відповідача станом на 31.01.2018 року заборгованість по аліментам відсутня. Однак, арешт з майна позивача не знято. Позивач прохає зняти арешт з автомобіля [NUMBER] 2005 року. При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзив до суду не надав. Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що на виконанні у відділ ДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1316 від 27.10.2004 року Сарненського районного суду про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів. Станом на 01.10.2017 року заборгованість боржника склала 6 810 грн 54 коп. З метою збереження майна боржника для його подальшої реалізації, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна № 39262477 від 06.10.2017 року. Згідно квитанції від 13.01.2018 року заборгованість по аліментах погашена. При цьому як вбачається з листа № 1753 від 30.01.2018 року відповідач не вбачає можливим зняти арешт на майно позивача до закінчення виконавчого провадження, яке триватиме до 16.05.2020 року. З наведеного вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли виконавчо-процесуальні відносини. Виконавче провадження триває. Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Частиною 4 ст. 59 ЦПК України визначені підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника. Таким чином, якщо боржник вважає неправомірними дії державного виконавця щодо арешту його майна, він звертається до суду зі скаргою в порядку ст.447 ЦПК України. Позов про зняття арешту з майна, як спосіб захисту в межах триваючого виконавчого провадження, може бути використаний особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення позову боржника до Лубенського МР ВДВС ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до своєї дружини [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову у заяві вказав, що 02.09 2006 р. між ним та відповідачкою у Золочівському РАЦСі було зареєстровано шлюб. [INFO] р. у них народився син [PERSON] , а [INFO] року - син [PERSON] . Спільне життя у них з дружиною не склалося . Між ними постійно виникали сварки , конфлікти , що негативно впливало на дітей . Вони не можуть знайти спільної мови . В даний час вони живуть разом , але не ведуть спільного господарства і шлюб їх носить формальний характер. В судовому засіданні позивач заявив , що в шлюб з дружиною він вступив тому , що вона обіцяла купити для нього автомобіль. Відповідачка [PERSON] позову не визнала та пояснила , що вона любить чоловіка , хоче зберегти сім`ю і хоче , щоб діти мали батька. В шлюбі вони поперебувають з 2000 року і в шлюб вступили не із-за автомобіля , а тому що вона завагітніла від [PERSON] У них були досить нормальні відносили , але приблизно півтора роки тому чоловік познайомився з жінкою з її села і постійно дзвонить до неї. Причому він робить це при дітях і тому діти до нього холодно відносяться. Вона ж на розлучення не згідна. Оцінивши подані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видно, що 05 лютого 2000 р. між сторонами було зареєстровано шлюб . Копіями свідоцтв про народження дітей підтвердено , що у сторін від шлюбу є двоє непонолітніх дітей : син [PERSON] 2001 року народження і син [PERSON] 2005 року народження. Суд встановив , що позивач і [PERSON] проживають в одній квартирі разом з дітьми , займаються вихованням дітей. В їх сім`ї дійсно є конфлікт , однак це ще не вказує на те , що збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам чи позивача чи відповідачки. Сам [PERSON] пояснив , що він любить дітей , хоче щоб діти були щасливі. Відповідачка ж [PERSON] пояснила , що вона вийшла заміж за чоловіка по любові , любить його і тепер хоче щоб їх шлюб і сім`я були збережені. У відповідності до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірваня шлюбу , якщо буде встановлено , що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них , інтересам дітей , що мають істотне значення. Під час розгляду справи суд встановив , що навпаки збереження шлюбу не суперечить ні інтересам відповідачки [PERSON], ні тим більше інтересам дітей подружжя . Їхнім дітям потрібна турбота і піклування обоїх батьків.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Територіальної громади с.Велика Дорога в особі Великодорізької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок №8 з надвірними будівлями та спорудами, розташованих по вулиці Шевченка в с.Велика Дорога Ніжинського району Чернігівської області. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10 грудня 2010 року померла [PERSON], яка була зареєстрована і постійно проживала в [INFO]. [PERSON] залишила на його імя заповіт, за яким заповіла все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належить і на що вона за законом матиме право, у власності йому [PERSON]. Він, як спадкоємець, виявив бажання успадкувати належне йому майно, так як фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON], вступив в управління та володіння спадковим майном. Проте він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадкове майно в звязку з тим, що право власності на будинок не за кім не зареєстровано в Ніжинському МБТІ і правовстановлюючі документи на нього відсутні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але написав заяву, в якій просить позов задовольнити і справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача Територіальна громада с.Велика Дорога в особі Великодорізької сільської ради Ніжинського району за викликом в судове засідання не з»явився. Від відповідача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутність їх представника і сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. В матеріалах справи є копії свідоцтв про смерть [PERSON].(а.с.25),копія заповіту (а.с.26), довідка Великодорізької сільської ради(а.с.24), де вказано, в житловому будинку, що знаходиться за адресою: село Велика Дорога, Ніжинського району, Чернігівської області, по вул..Шевченка №8 проживала і була зареєстрована [PERSON], довідкою з Ніжинського МБТІ від 19 травня 2016 року за №351 підтверджується, що житловий будинок за №8 по вул..Шевченка в с. Велика Дорога Ніжинського району на праві власності не зареєстрований(а.с.5), довідкою №03-25/38 від 09.02.2011 року виданою Великодорізької сільської радою Ніжинського району вбачається, що [PERSON] дійсно проживала та була прописана за адресою: с.Велика Дорога по вул..Шевченка буд №8 Ніжинського району(а.с.21). Дійсно в судовому засіданні встановлено, що не зареєстрований на праві власності спірний житловий будинок в дійсності належав покійній [PERSON]. Відповідно до ст.1216 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позивач має право на визнання за ним право власності за заповітом на спадкове майна, що належить [PERSON]. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до територіальної громади с.Монастирчани в особі Монастирчанської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги позову обґрунтовує тим, що після смерті 02.09.2003 року його бабусі [PERSON] він є спадкоємцем за заповітом належного їй при житті майна. Звернутись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в даний час не може у звязку зі спливом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Даний строк пропущено через те, що йому не було відомо про заповіт, який він знайшов під час ремонту у будинку, тому змушений звертатися до суду, щоб поновити пропущений строк. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач не заперечив проти задоволення позову, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до заповіту від 10.05.2002 року (а.с.4) позивач є спадкоємцем належного за життя його бабусі [PERSON] майна. Після смерті 02.09.2003 року бабусі він не оформив вчасно спадщину у звязку з\~ тим, що йому не було відомо про наявність заповіту. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що причина пропуску строку для оформлення прийняття спадщини позивачем може бути визнана судом поважною, а тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до ТзОВ «Будова Захід», в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 10000,00 гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, але суду подав письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує та просить його вимоги задоволити (а.с. 54). Відповідач не з»явився в судове засідання повторно, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що хвалою Бродівського районного суду Львівської області від 09.09.2014 року скасовано заочне рішення цього ж суду від 05.06.2014 року про стягнення з ТОВ «Будова-Захід» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Із змісту позовної заяви [PERSON] (а.с. 1) вбачається, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Будова-Захід» в період з 25.07.2012 року по 18.11.2013 року. Цей факт не заперечується директором підприємства Стоцьким А.Б. у його письмовій заяві від 22.09.2014 року № 372/Т (а.с. 58). В той же час суд вважає не обгрунтованими та нелогічними письмові твердження позивача (а.с. 1) про те, що на час його звільнення заборгованість по заробітній платі складала 6000,00 грн., з яких згодом йому повернули 2852,00 грн. і він просить стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі 10000,00 гривень. На підтвердження цього він суду не представив жодного доказу. В той же час відповідачем заперечується факт наявності боргу по зарплаті перед [PERSON] (а.с. 30, 58). На підтвердження цього суду представлено довідку про нарахування та виплату заробітної плати за 2012 та 2013 роки (а.с. 61-62), копії відомостей про нарахування зарплати (а.с. 31-40), копії відомостей на виплату грошей (а.с. 41-44). Виходячи із змісту ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, на підставі наведеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача є голослівними, відтак до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Ясногірської селищної ради, третьої особи: [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO]. померла [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Інша частина належить [PERSON] на підставі договору міни житлового будинку від 10.06.1994р. [PERSON] заповіла йому усе своє майно. В зв'язку із тим, що [PERSON] зареєстрував свою частку у службі реєстрації нерухомості тільки 06.03.2014р., він не зміг у встановлений законом строк прийняв спадщину. Просить продовжити йому строк для прийняття спадщини, що осталось після смерті [PERSON] Представник позивача та третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, проти задоволення позов не заперечував. Вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом. Судом встановлено, що відповідно заповіту від 30.12.2011 року, [PERSON] заповіла [PERSON], усе своє майно, яке належить їй на день її смерті, де б воно не знаходилось, та з чого б не складалось, і взагалі все те, на що за законом вона має право. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO]. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає доведеними доводи [PERSON], що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини й вважає за можливе продовжити йому строк для прийняття спадщини, на три місяці, від дня вступу рішення в законну силу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

[PERSON], звернувся в суд з позовною заявою про виділ частки в натурі із майна що є спільною частковою власністю, мотивуючи тим, що він відповідно до реєстраційного посвідчення № 638 від 24.09.1996 та свідоцтва про право на спадщину № 4473 від 16.09.1996, являється власником ? частки житлового будинку, загальною площею 75,4 кв. м., з відповідною часткою господарських будівель, розташованого по [ADDRESS]. [PERSON] є співвласником будинку, їй також належить ? частина житлового будинку з господарчими будівлями. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Добровільно між ним та [PERSON] не досягнуто згоди щодо виділу часток будинку в натурі. Так вони тривалий час перебувають в неприязних відносинах, між ними та членами їхніх родин часто трапляються сварки, а тому досягти згоди в добровільному порядку про виділення належних їм часток майна, не мають можливості. [PERSON] 06.02.2017 року одержано висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна за № 19 від 06.02.2017.Відповідно до висновку йому може бути виділено слідуючі приміщення: 2-1 веранда (веранда літ «2а»), 2-2 туалет, 2-3 коридор, 2-4 ванна, 2-5 кухня, 2-6кімната (прибудова літ «А1»), 2-7 кімната, 2-8 кімната (житловий будинок літ «А»), господарська будівля літ «Б», погріб літ «П», огорожа «№1». За технічними показниками ? частина об'єкта є відокремлена, має окремий вхід і може бути виділена в натурі. Земельна ділянка площею 0.0291 га. призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на якій розташовано належне йому нерухоме майно є його приватною власністю, належить йому на підставі рішення Немирівської міської ради 23 сесії 5 скликання від 07.08.2009. Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. В зв`язку з цим [PERSON], просить суд виділити йому у приватну власність житловий будинок загальною площею 75,4 кв. м., по [ADDRESS] Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує, просить її задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву визнає, не заперечує проти її задоволення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, так як позовні вимоги визнаються відповідачкою, а також підтверджуються копією паспорта [PERSON], копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією технічного паспорта на житловий будинок, копією державного акта на право власності на земельну ділянку, копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. На підставі викладеного

Outcome: approved