Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає,що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Тимірязєва, 281, в якому, окрім нього зареєстровані члени його сімї, а саме [PERSON], [INFO] дружина, [PERSON], [INFO] дочка та відповідач по справі [PERSON], [INFO] його зять. Однак останній з 05.11.2013 року виїхав з вказаного житла та не повертається вже протягом більш ніж півроку, у житловому приміщенні відсутні його особисті речі, він не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою і взагалі житловим будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він, ні його дружина, відповідачу не чинили. Він добровільно визначив собі інше місце проживання поїхавши на постійне місце мешкання до м. Тюмень, Російської Федерації. На підставі вищевикладеного просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Тимірязєва, 281. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] своєчасно повідомлений за останнім відомим місцем своєї реєстрації про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився надіслав на адресу суду заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі, рішення прийняти на розсуд суду та проти задоволення позовних вимог не заперечував. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Тимірязєва, буд. 281, що підтверджується копією договору дарування від 11.02.1972 року за № 1-1367 зареєстрований міжміським бюро технічної інвентаризації м. Запоріжжя за реєстровим номером 25514 від 02.03.1972 р. (а.с.10-11). З довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи № 2316/426 від 22.05.2015 р. (а.с.7) вбачається, що позивач зареєстрований та постійно мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Тимірязєва, буд. 281 з 31.01.1973 р. Відповідно до довідки про склад сімї № 1375 від 19.05.2015 р. (а.с.6), виданої квартальним комітетом № 94 по Шевченківському району м. Запоріжжя, окрім позивача в спірному будинку зареєстровані його дружина, дочка та зять - відповідач по справі. Зазначене підтверджується і копією домової книги (а.с.8). Крім того в матеріалах справи містяться заяви сусідів позивача: [PERSON] та [PERSON], в яких вони підтверджують той факт, що з листопада 2013 року відповідача [PERSON] за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Тимірязєва, 281 вони не бачили та їм відомо, що він поїхав до Росії у м. Тюмень, де мешкає його до мати та брат. (а.с.4-5). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла (у т.ч. колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивача правомірні, оскільки відповідач у зазначеному будинку не мешкає з листопада 2013 р., тобто понад 1 рік, проживає в Росії, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житловим будинком не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved