Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рогатинського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 23.07.2011 року між позивачем і відповідачкою по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб, про що було зроблено актовий запис за №290. Від спільного проживання в шлюбі діти не народилися. Спільне проживання між ними склалося невдало. Різні погляди на життя стали причиною непорозумінь. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати. У судове засідання, призначене на 17.11.2014 року позивач не прибув, направив14.11.2014 року на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив позовні вимоги задовольнити повністю (а.с.13). Відповідно до ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Відповідачка у судове засідання не прибула і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про отримання нею судової повістки про виклик до суду на 17.11.2014 року - 08.11.2014 року (а.с.12). Суд, з письмової згоди позивачки по справі, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідачки надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого 25 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, 23.07.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис за №290. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.4). [PERSON], [INFO] зареєстрована за місцем проживання за адресою [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст.112 СК України при розірванні шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову. Бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дані положення закріплені у ст.55 Сімейного кодексу України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Суд не зобов'язаний призначати сторонам строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на почуттях любові та поваги, підтримки один одного. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, позивач не бажає проживати разом з відповідачкою, у нього наявне стійке волевиявлення, направлене на припинення сімейних відносин. Викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї неможливе, суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.109, 110, 112 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved