Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [INFO], в якому просить постановити рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться по вул. Шевченка, 1 в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що він проживає та зареєстрований [INFO]. Він є власником цього будинку, господарських будівель і споруд на підставі договору купівлі-продажу № 38 від 21 грудня 1988 р. Разом з ним проживають дружина [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Його син [PERSON] з 09.06.2008 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище Залеська) [PERSON], шлюб зареєстрований в Чернелицькій селищній раді. За згодою всіх повнолітніх членів сімї синова дружина була зареєстрована в належному позивачеві будинку, про що 20.03.2008 р. зроблений запис в будинковій книзі. В шлюбі невістка 19.09.2008 р. народила сина [PERSON], який був зареєстрований в будинку позивача 06.10.2008 р. Сімейне життя сина з дружиною не склалося, остання разом з дитиною виїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області. 11.11.2014 р. [PERSON] звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Городенківського районного суду від 30.04.2015 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Протягом останніх трьох років відповідачка не проживає в будинку позивача. Через те, що відповідачка зареєстрована в будинку позивача він не має змоги користуватись житловими субсидіями, які держава надає малозабезпеченим сімям. Покликаючись на ст. 405 ЦК України, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 08.08.2016 р. до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - [PERSON]. В судове засідання сторони не зявились. Позивач [PERSON] та третя особа на стороні відповідача [PERSON] до суду подали заяви про розгляд справи в їх відутності. Позивач позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. [PERSON] позов визнає. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 21.12.1988 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній купив житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Шевченка, 1 в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, договір нотаріально посвідчений секретарем виконкому Чернелицької селищної ради, зареєстрований в реєстрі за № 38. Витягом № 10063286 від 11.03.2006 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно на бланку серії СХВ № 774154 стверджено, що [PERSON] є власником будинку за адресою - Івано-Франківської область Городенківський район смт. Чернелиця вул. Шевченка, буд.1, номер запису 584 в книзі 5, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 11.03.2006. З будинкової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO] встановлено, що в згаданому житловому будинку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно з ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Із копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2015 року по справі № 342/1413/14-ц, яке набрало законної сили 12.05.2015 р., шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], який був зареєстрований 09.06.2008 року виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 4, - розірвано, в рішенні зазначено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини у вересні 2013 р. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 4 статті 156 ЖК України - до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачка перестала бути членом сімї власника житла, договору найму жилого приміщення з позивачем не укладала. Судом встановлено, що відповідачка не проживає в будинку позивача, хоча зареєстрована в ньому, про що свідчить повідомлення Чернелицької селищної ради № 154 від 06.07.2016 р. Те, що відповідачка, фактично не проживаючи в будинку позивача є зареєстрована в ньому, перешкоджає позивачу належно реалізовувати свої права власника обєкта нерухомості, тому є підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться по вул. Шевченка, 1 в селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області,власником якого є позивач [PERSON] Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстрації відповідачки, то така вимога є передчасною, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідачка буде позбавлена права користування належним позивачу житловим приміщенням на підставі рішення суду, яке набере законної сили, то в такому разі це буде підставою для зняття її з реєстрації відповідно до вищезазначеного Закону. Ч. 4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Оскільки місцем проживання [PERSON], батька малолітнього [PERSON], є будинок по вул. Шевченка, 1 в селищі Чернелиця, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування згаданим житловим будинком. Тому, з вищенаведених підстав в цій частині позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 29, 310, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 72, 150, 156 Житлового кодексу України,

Outcome: partial