Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 867. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З початку 2018 року між ним та відповідачкою почались сварки і непорозуміння. У червні 2018 року вони вирішили, що подальше спільне життя неможливе та необхідно розірвати шлюб, і він переїхав на постійне місце проживання в окрему квартиру. У звязку із тим, що вони обидва зрозуміли, що їх погляди на життя, виховання дитини, життєві цінності є різними, постало питання про розірвання шлюбу. Неодноразові спроби примирення результатів не надали, їх сімя повністю розпалася, тому надання додаткового строку для примирення буде недоцільним. Оскільки шлюб носить формальний характер, бажання на збереження сімї відсутнє з обох сторін, вважає, що примирення та збереження сім'ї неможливе. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить, як їх з відповідачкою інтересам, так і інтересам дитини. Після розірвання шлюбу син проживатиме з відповідачкою. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Судові витрати покласти на нього. Позивач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не зявився, надав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та на задоволенні позову наполягає, справу просить розглянути за його відсутності (а.с.20). Відповідачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій зазначила, що фактично шлюбні відносини між нею та позивачем припинені з червня 2018 року, з цього часу вони разом не проживають, не ведуть сумісне господарство та не мають спільного бюджету. Спір про поділ майна та виховання дитини відсутній. Строк на примирення не потрібний. Позовні вимоги вона визнає в повному обсязі та проти розірвання шлюбу не заперечує. Просила справу розглянути за її відсутності. (а.с.23, 26). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача і відповідача. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали\~справи,\~судом фактично\~встановлено,\~що згідно із свідоцтвом про шлюб [PERSON] (дошлюбне прізвище Кара) Т.Ю. та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 грудня 2013 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 867 (а.с.8). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.9). Фактично шлюбні\~відносини між\~позивачем і\~відповідачкою припинені\~з червня 2018 року, з цього часу вони проживають окремо, не мають спільного бюджету, не ведуть сумісне господарство. Причиною розпаду сімї є сварки, відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на життя, виховання дитини та життєві цінності. Спору про виховання дитини та поділ майна між сторонами немає. Сторони зазначили, що строк на примирення не потрібний. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сімї неможливо, що позивач просить шлюб розірвати, відповідачка позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечує, суд вважає, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім'я розпалась і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивач при\~зверненні з\~даним позовом\~сплатив судовий\~збір у\~сумі 704,80\~грн.\~(а.с.1),\~просив витрати\~по сплаті\~судового збору\~залишити за\~ним (а.с.4), тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем.

Outcome: approved