Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (виконавчий лист № 0827/1422/12) та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2000 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2011 року було розірвано. Від вказаного шлюбу вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх дитини у розмірі 556, 00 грн. щомісяця, починаючи з 02.02.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який було пред`явлено відповідачкою до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області для примусового виконання у 2016 році, відповідно постановою державного виконавця від 16.01.2016 року відкрито виконавче провадження. У зв`язку з наведеним у позивача утворилась заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої за період з 02.02.2012 року по 19.09.2018 року становить 83\~279, 41 грн. Як зазначає позивач, на підставі постанови державного виконавця від 18.03.2019 року з січня 2019 року з його заробітної плати відраховуються кошти на сплату аліментів на користь відповідачки. З діями відповідачки стосовно пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання позивач не згоден, оскільки їх син у період з лютого 2012 року по грудень 2018 року фактично проживав разом з ним та його батьками за адресою: [ADDRESS] та знаходився на його утриманні. Також посилається на те, що відповідачка пред`явила виконавчий лист тільки у січні 2016 року, що на думку позивача, підтверджує той факт, що вона впродовж усього часу не потребувала від нього аліментів на утримання їх спільного сина, тому підстав для примусового виконання рішення суду не було, також вона жодного разу не висловлювала до нього претензій щодо стягнення аліментів. Окрім того, позивач зазначає про те, що якщо б дитина знаходилась на утриманні відповідачки, то вона б пред`явила виконавчий лист до примусового виконання відразу ж після ухвалення судового рішення, оскільки позивач не переховувався та не знаходився у розшуку, працював офіційно. За твердженням позивача, їх син у період з лютого 2012 року по грудень 2018 року жив з ним та його батьками, знаходився на його утриманні, він його виховував, возив до школи, після повноліття допомагав вступити до технікуму, при цьому забезпечував його потреби щодо отримання повноцінного харчування, придбання одягу, взуття, оздоровлення, тощо. Натомість відповідачка по справі за весь цей час не здійснювала свої батьківські обов`язки щодо утримання їх сина, не надавала йому будь-якої матеріальної допомоги, а тому позивач вважає, що остання не мала права отримувати аліменти за період з лютого 2012 року по грудень 2018 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.01.2020 року вжито заходи забезпечення позову по справі шляхом зупинення дії постанови про стягнення аліментів від 16.01.2016 року винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчому провадженні № 49861587 та дії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.03.2019 року винесену державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчому провадженні № 49861587. Ухвалою суду від 18.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представниця в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини викладені у позові, просили позов задовольнити. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Крім того позивач пояснив, що під час перебування його на службі в зоні АТО його син мешкав з його батьками, він висилав гроші їм на його утримання, від відповідачки жодної допомоги вони не отримували. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку за зсареєстрованим місценм проживання, що є останнім відомим позивачу місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, за поясненями позивача вона перебуває за межами м. Запоріжжя за невідомою йому адресою, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавала, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідачки за письмовою згодою позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв до суду не надсилав. Свідка [PERSON] ,\~допитана в\~судовому засіданні\~пояснила,\~що є\~матір`ю позивача\~по справі,\~мешкає зі\~своїм чоловіком\~ [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~її онук\~ [PERSON] з\~лютого 2012\~року по\~вересень 2018\~року проживав\~разом з\~ними за\~вищевказаною адресою.\~За час\~їх проживання\~вони онука\~виховували,\~піклувались про\~нього,\~також і\~утримували,\~купляли речі,\~онук відвідував\~школу,\~потім навчався\~в училищі.\~Коли \~позивач перебував\~на службі\~в АТО\~він перераховував\~їм гроші\~на утримання\~онука. Відповідачка по справі участі у вихованні онука не приймала, жодного разу не відвідувала його. У 2018 році онук вступив на 2 курс коледжу та з вересня пішов від них, жив у гуртожитку, з того часу він з ними не спілкується. Свідок [PERSON] ,\~допитаний в\~судовому засіданні\~показав,\~що позивач\~по справі\~доводиться йому\~сином, [PERSON] онуком, який періодично мешкав з ними за адресою: [ADDRESS] , бувало його мати відповідачка по справі, приходила і забирала його, але десь через півмісяця онук повертався до них жити, тому проживав з ними більше ніж був відсутнім. Коли він жив разом з ними, то він його забезпечував та утримував. Після того, як онуку виповнилось 18 років, він вступив до коледжу та перестав з ними жити та спілкуватися. Свідка [PERSON] , допитана у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою свідків [PERSON] та [PERSON] , вони мешкають в одному будинку, але вона у квартирі [ADDRESS] , яка знаходиться в одному тамбурі з квартирою зазначених свідків, а тому вони часто зустрічались з сусідами. Вона постійно навідувала свою доньку та бачила, онука [PERSON] , який з 2012 року мешкав разом з ними, ходив до школи, потім до училища, пам`ятає як він їздив на велосипеді. Дідусь та бабуся виховували онука, утримували його, позивач також приймав участь у вихованні сина, бачила його за цією адресою, їй відомо, що він також висилав гроші на утримання онука. Мати [PERSON] вона не бачила, тільки один раз коли дитина була ще маленькою у колясці, вони приїздили навідувати батьків позивача, після того чула, що вони розійшлись. Десь останні 2 роки [PERSON] не бачить за вказаною адресою. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні показав, що позивач по справі це колишній чоловік його доньки та йому відомо, що після їх розлучення, їх син його онук [PERSON] жив у свата [PERSON] , позивач по справі надавав гроші на його утримання. Також відомо, що онук навчався у технікумі. Після розлучення дочка з ним не спілкується, онук також, будинок за яким мешкала дочка та була зареєстрована разом з онуком порожній, там ніхто не живе. Свідка [PERSON] , пояснила, що вона є сусідкою позивача по справі та його батьків, мешкають в одному під`їзді, їх сина та онука [PERSON] пам`ятає з 12 років, він мешкав постійно разом з ними, їздив на велосипеді, позивач з ним гуляв, відводив до школи, утримував та забезпечував його. Коли позивач перебував в зоні АТО на службі, дитина була з його батьками, які також купували йому речі, забезпечували його, зі слів [PERSON] їй відомо, що він пересилав їм гроші на утримання сина. В останнє [PERSON] бачила наприкінці 2018 року, після цього вже не бачила, він за цією адресою не мешкає. Мати [PERSON] жодного разу не бачила, особисто з нею не знайома, тільки знає, що в позивача була дружина на ім`я [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача та його представниці, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2000 року, що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2011 року про його розірвання (а.с.20). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 28.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківської райадміністрації Запорізької міськради, серія [NUMBER] (а.с.18). Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 556, 00 грн. починаючи з 02.02.2012 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с.21). На виконання вказаного рішення суду Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 15.03.2012 року було видано виконавчий лист (а.с.26-28) на підставі якого постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 16.01.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа. В межах відкритого виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову від 18.03.2019 року якою тимчасово обмежено позивача в праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених шумовими аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с.30). Також, постановою державного виконавця від 18.03.2019 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] у вигляді відрахувань у розмірі 50% від його доходу на користь стягувача до виплати загальної суми боргу 83\~279, 41 грн. (а.с.25). Відповідно до копії розрахунку складеного державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області (а.с.31-32) станом на 01.06.2018 року позивач мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 42\~791, 95 грн. Згідно довідок від 07.11.2019 року виданих ОСББ «Кристал-9» (а.с.5,7) за адресою: [ADDRESS] зареєстрований позивач по справі, його батьки: [PERSON] , [PERSON] та брат [PERSON] , також за вказаною адресою в період з 02.02.2012 року по грудень 2018 року проживав син позивача - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про доходи позивача № 065 від 07.11.2019 року останній працює в КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» на посаді стрільця та сума його доходів за період з 01.05.2019 року по 31.10.2019 року склала 39\~802, 95 грн., утримані аліменти 16\~020, 70 грн. (а.с.23). З наданих позивачем документів (а.с.55-60) вбачається, що позивач з 17.06.2014 року проходив службу у військовій частині польова пошта [NUMBER] , у період з 11.08.2014 року по 15.06.2015 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, також за вказаний період перебував на лікуванні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частиною 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно з частиною 2 статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Статтею 273 Сімейного кодексу України в встановлено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що його син з дня призначення аліментів та до свого повноліття, тобто в період з 02.02.2012 року по 19.09.2018 року проживав разом з ним та його батьками та знаходився на його утриманні, а відповідачка жодної участі у вихованні та утриманні сина не приймала, що є обставиною, що має істотне значення і дає суду підстави для звільнення позивача від заборгованості по алівментам, що виникла за цей період. Вищенаведені обставини підтверджені матеріалами справи, а також показами свідків допитаних в судовому засіданні, які є сусідами та близькими родичами позивача та його сина, доказів на спростування яких суду не надано. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка складає 83\~279, 41 грн. В задоволенні позовної вимоги позивача про звільнення від сплати аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2012 року, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки його син [PERSON] [INFO] досяг повноліття, а тому позивач і так вже звільнений від їх сплати у відповідності до закону та рішення суду про їх стягнення, період якого обмежується досягненням поврноліття дитиною. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду на підставі Закону України «Про судовий збір», відтак, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн., що підлягав би сплаті за подання даного позову до суду.

Outcome: partial