Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27917389 від 08.11.2010 року належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . У даному будинку крім позивача зареєстровані також відповідач по справі, а саме: відповідач [PERSON] -\~його дружина, син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що дружина за вищевказаною адресою не проживає з січня 2018 року. Реєстрація відповідача в господарстві перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися його власністю на свій розсуд, а тому просив задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за його відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань про перенесення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позов не подавав. Через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України викликався як відповідач в даній справі на 30.10.2019 року, що підтверджується матеріалами справи. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України\~передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27917389 від 08.11.2010 року упозивачу належить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] .(а с [ADDRESS] ) Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов № 131 від 19.08.2019 року, складеної комісією виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області про те, що [PERSON] зареєстрована, однак, за вище вказаною адресою не проживає з січня 2018 року. (а.с.9) Відповідно дост.16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч.1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно дост.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені\~в ч. 2ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ізст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогамист.391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного та зважаючи на те, що відповідач змінив місце проживання, вибувши з житлового будинку позивача і з січня 2018 року в цьому житлі не проживає, однак є зареєстрованою за вказаною адресою, а позивач згідно ст.391 ЦК Українимає право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved