Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на наступне. [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] Вінницького району Вінницької області та земельна ділянка площею 2,4372 гектарів. При житті батько [PERSON] 11 березня 2003 року склав заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він за законом матиме право, заповідав - [PERSON]. [INFO] року померла його мати [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом є також його брати, які спадщину не прийняли та на неї не претендують. Інших спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обов?язкову частку у спадщині, не має. Позивач відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадщину прийняв шляхом подання до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 08 липня 2016 року в нотаріальній конторі він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,4372 га, кадастровий номер: [NUMBER], яка розташована на території Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в Вінницькій районній державній нотаріальній конторі позивач не може, оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння [NUMBER], виданого виконкомом Іванівської сільської ради народних депутатів 30.08.1989 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів №128 від 19.05.1988 року, ціле будинковолодіння, яке складається з однієї основної будівлі і розташоване в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON], в зв'язку з чим державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Станом на 15 квітня 1991 року двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Вінницької області відносився до категорії колгоспних, що підтверджується виписками із погосподарських книг на дане господарство. Членами колгоспного двору на цю дату згідно погосподарської книги за 1991-1995 роки значились: голова двору - [PERSON], члени двору-дружина [PERSON]. Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] набули батьки: [PERSON] та [PERSON] та частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала ?. З 2000 року позивач разом з сім?єю став проживати в одному будинку з батьками, а 16 травня 2000 року був зареєстрований в будинку. [INFO] року померла його мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, серії [NUMBER], виданим 1 жовтня 2002 року виконкомом Іванівської сільської ради Вінницького району. Спадщину після її смерті, позивач прийняв шляхом подання до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовились. Однак прийняти спадщину на ? частку житлового будинку [ADDRESS] Вінницького району після смерті батька [PERSON] та на ? частку цього будинку після смерті матері [PERSON] він в нотаріальній конторі не може, оскільки двір є колгоспним, про що нотаріусом йому було надано відмову, тому просить уточнені позовні вимоги задовільнити та визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті батьків. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак попередньо через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Справу просить розглянути у його відсутність. Представник відповідача Іванівської сільської Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування визнає, просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак попередньо через канцелярію суду подали заяви, в яких зазначили, що уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти задоволення не заперечують. Справу просять розглянути у їх відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оглянувши матеріали спадкової справи №529/2006, спадкової справи №52/2015, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] в с. Цвіжин, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2014 року, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської Вінницького району Вінницької області, про що книзі реєстрації смертей 07.08.2014 року зроблено відповідний актовий запис за №12 (а.с.11 54). 11 березня 2003 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений [PERSON], секретарем Іванівської сільської Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 15, згідно якого заповідав усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що віна за законом матиме право - [PERSON] (а.с. 14). [INFO] року померла [PERSON] в с. Цвіжин, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2002 року, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської Вінницького району Вінницької області, про що книзі реєстрації смертей 01.10.2002 року зроблено відповідний актовий запис за №11 (а.с. 12, 85). Позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] та померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.03.1958 року (а.с. 13,57, 86). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Вінницької області, який належав йому, як голові колгоспного, що вбачається з свідоцтва про право власності від 30.08.1989 року за № 47 (а.с. 31). Згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно довідки, виданої виконкомом Іванівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 18.05.2017 року за №145, за будинковолодінням [ADDRESS] Вінницької областірахується земельна ділянка, площею 0,83 га, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд, 0,58 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 30). З технічного паспорту на будинок [ADDRESS] Вінницької областіВінницької області, виданого КП «ВООБТІ» від 06.06.2017 року вбачається, що користувачем даного житлового будинку є [PERSON] (а.с. 17-19). Позивачу [PERSON] державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки свідоцтво про право особистої власності на будинковолодіння, що є колгоспним двором не дає можливості реалізувати спадкові права на будинок (а.с. 20). Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв, оскільки, подав до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 30.01.2015 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №52/2015 (а.с. 48). Також, позивач [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв, оскільки, подав до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 06.09.2006 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №529/2006 (а.с. 80). Крім того, спадщину після смерті матері він прийняв, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується випискою з господарського книги. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, що підтверджується їх заявами, поданими до нотаріальної контори в строк передбачений законодавством. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України, зокрема Книгою шостою «Спадкове право» та чинним законодавством на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] - ЦК УРСР 1963 року. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, що передбачено ст. 1233 ЦК України. Частина 1 ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 525 цього Кодексу передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері та в порядку спадкування за заповітом після смерті батька підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері та батька, так як він фактично вступив в управління і володіння спадковим майном та подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб та перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: approved