Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - заявник) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просила встановити факт смерті рідного брата - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Донецьк, померлого [INFO] , місце смерті: Україна, Донецька область, м. Донецьк, заінтересована особа - Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту смерті (далі по тексту - заінтересована особа). Заява обґрунтована тим, що [INFO] на тимчасово окупованій території в м . Донецьк помер брат заявника - [PERSON] , [INFO] , причина смерті - атеросклеротична хвороба серця. Заявник звернулась до заінтересованої особи для отримання Свідоцтва про смерть, разом з тим заявнику було відмовлено. У зв`язку з вище викладеним заявник звернулась до суду із вказаною заявою. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації брата та оформлення спадкових прав. 02.09.2019 ухвалою суду по справі відкрито провадження. В судове засідання заявник не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, відповідно до якої просив справу розглядати за його відсутності, заяву підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до суду надав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі. Відповідно до копії паспорта громадянина України, серія та № [NUMBER] , виданого 25.03.2004р. ТУМ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, заявник, [PERSON] , [INFO] , народилась в м. Донецьк Донецької області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00023620964 від 08.08.2019р., заявник уклала шлюб з гр. [PERSON] , дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] », після реєстрації шлюбу [INFO] - « [PERSON] ». 10.11.1988р. шлюб розірвано, прізвище заявниці залишилось « [PERSON] » (Свідоцтво про розірвання шлюбу Серія і- [NUMBER] ). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00023620822 від 08.08.2019р., 03.02.1989 заявник уклала шлюб з гр. [PERSON] , прізвище заявниці після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». 21.11.1996р. шлюб розірвано, прізвище заявниці залишилось «[PERSON]» (Свідоцтво про розірвання шлюбу Серія і- [NUMBER] ). Відповідно до Свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] , заявник уклала шлюб з гр. [PERSON] Після одруження чоловіку та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками заявниці, [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] »), [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відтак, в судовому засіданні встановлено ту обставину, що заявник є рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник в своїй заяві зазначає, що брат помер в м .Донецьк, дата смерті [INFO] . Додатково до матеріалів справи надає докази щодо оплати ритуальних послуг, а саме Акт прийому-передачі наданих послуг № 515 від 29.06.2019, Договір-замовлення на організацію та проведення поховання померлого [PERSON] № [NUMBER] . Також заявником до матеріалів справи надано Свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] та Свідоцтво про смерть [PERSON] , Серія [NUMBER] . Відповідно до листа від 20.08.2019 № 244/17.12-73, Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено неналежної форми документ, який виданий на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження таким населеним пунктом визначено м. Донецьк. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її братаі та отримати відповідне свідоцтво про смерть, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved