Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просив шлюб між ним, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], укладений 05.08.2006 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1239 розірвати. Малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], залишити проживати з матірю. Судові витрати просив не відшкодовувати. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 05.08.2006 р. між ним та [PERSON], відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про шлюб складено відповідний актовий запис № 1239. Від шлюбу у них є малолітні діти: сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сімейне життя з дати реєстрації шлюбу між ними почало погіршуватися, стосунки стали все складнішими, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, непорозуміння, відсутності спільних поглядів на життя та сімю. Це сталось через те, що вони виявились різними людьми з своєрідними характерами. Між ними постійно виникають сварки, що в свою чергу тяжким чином впливає на їх психологічний стан та кожного разу спричиняють моральні страждання та переживання. Також позивач зазначає, що на даний момент між ними спільного господарства не ведеться та вони спільно не проживають з січня 2018 р. з причини відсутності взаєморозуміння, байдужості до життя та проблемам кожного. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам кожного із них, а тому сенсу і можливості підтримувати сімейні відносини немає. За таких обставин позивач вважає, що їхня сімя розпалася остаточно, а їхнє спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить їх інтересам. Тому він бажає шлюб з відповідачем розірвати. На примирення він не згоден. Спору про поділ майна у них немає. Спір про місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відсутній, і за домовленістю сторін діти залишаться проживати з матірю [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена, через канцелярію суду подала заяву, в якій позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення та просила розглянути справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON]. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. 05.06.2006 р. між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (актовий запис № 1239), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 017740, виданим 05.08.2006 року (а.с. 8-9). Від спільного сімейного життя мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ТП № 090038, виданого 21.10.2008 року та серії І-ТП № 203841, виданого 24.09.2013 року (а.с. 10, 11). Як встановлено судом, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. Спір щодо поділу майна відсутній. Спір про місце проживання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відсутній, і за домовленістю сторін діти залишаться проживати з матірю [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на визнання відповідачем позову, яке є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved