Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі - відповідач) таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є наймачем Квартири. У вказаній Квартирі зареєстрований відповідач, з яким позивачка перебувала у шлюбі з 10.12.2008 року по 24.09.2020 року. Відповідач понад 1 рік у Квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги. Перешкод щодо реалізації права відповідача на користування Квартирою ні позивачка, ні інші особи не створювали. Також позивачка посилалась на те, що факт реєстрації відповідача у вказаній Квартирі призводить до порушення майнових прав позивачки, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги, що нараховуються на відповідача, проте фактично вона ними не користується. Також позивачка позбавлена можливості оформити субсидію. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.12.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 11.02.2021 року, без виходу до нарадчої кімнати, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, судом залучено [PERSON] . Позивач в судовому засіданні 23.09.2021 позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. [PERSON] в судове засідання 23.09.2021 також не з`явилась. Оскільки позивачка не заперечувала проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 20.04.2021, за адресою Квартири зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є сусідом позивачки та відповідача, проживає в квартирі [ADDRESS] . В гостях у Квартирі буває приблизно 3-4 рази на місяць. Відповідача бачив у Квартирі до грудня 2019 року. Після грудня 2019 року відповідача та його речей в Квартирі не бачив. В під`їзді, а також біля будинку він відповідача також не бачив. Свідок показав, що йому невідомо про факти перешкоджання відповідачу у проживанні в Квартирі. В даний час в Квартирі проживають позивачка та третя особа. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає у квартирі [ADDRESS] у тому ж будинку, що і позивачка. Свідок є сусідкою позивачки та відповідача, а також подругою позивачки. Свідок показала, що буває в гостях у позивачки в середньому 2 рази на тиждень. Зазначила, що відповідача знає, проте де він зараз проживає, їй невідомо. До грудня 2019 року відповідач проживав у Квартирі разом з позивачкою, був її чоловіком. Після грудня 2019 року відповідача та його речей у Квартирі вона не бачила. Біля будинку та в під`їзді відповідача вона також не бачила. Свідку невідомо, щоб відповідачу перешкоджали у користуванні Квартирою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що проживає у квартирі [ADDRESS] . Позивачка є його сусідкою. В будинку він проживає 50 років. Свідок показав, що відповідач пішов з Квартири приблизно у грудні 2019 року, оскільки у нього з`явилась інша жінка і він пішов жити до неї. Відповідач залишив Квартиру добровільно. Після цього свідок відповідача жодного разу не бачив. До грудня 2019 року свідок часто бачив відповідача - приблизно 2-3 рази на тиждень. Після грудня 2019 року свідок відповідача у дворі та у будинку не бачив. Також свідок показав, що його дочка є подругою третьої особи, і вони бувають в гостях у позивачки приблизно раз на місяць, у дворі зустрічаються частіше. Відповідача у Квартирі він бачив до грудня 2019 року. Після грудня 2019 року відповідача та його речей в Квартирі він не бачив. Свідок також показав, що йому не відомо, щоб позивачка перешкоджала відповідачу у проживанні в Квартирі. Згідно акту про відсутність зареєстрованої особи у місці реєстрації від 02.12.2020 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач з грудня 2019 року у Квартирі не проживає і не з`являється. Відповідно до довідки Департаменту інформатизації МВС України, наданої на виконання ухвали суду, станом на 25.03.2021 відомості щодо перебування відповідача у місцях позбавлення волі відсутні. Як вбачається з довідки Кадрового центру Збройних сил України Міністерства оборони України від 16.04.202, інформація про проходження відповідачем військової служби в центрі Збройних Сил України відсутня. Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Верховним Судом в постанові від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зазначено, що аналіз ст. 71, 72 ЖК Української PCP дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. З досліджених доказів судом встановлено, що відповідач не проживає в Квартирі понад шість місяців. Поважних причин непроживання відповідача в Квартирі та обставин, з якими чинне законодавство України пов`язує збереження за відповідачем права користування квартирою понад строки, визначені ст. 71 ЖК УРСР, судом не встановлено. За таких обставин, вирішуючи справу на підставі наданих позивачкою доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені останньою витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved