Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що сторони 13 травня 2007 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Нобельської сільської ради Зарічненського району Рівненської області, актовий запис №2. Під час шлюбу у сторін народилися спільні діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через відсутній спільний побут, відсутність взаємних прав та обов`язків, втрату почуття довіри, турботи, взаємної любові, взаємодопомоги і підтримки, як засад побудови сімейних відносин і реальності сім`ї. З січня 2019 року сторни проживають окремо, відсутній спільний побут, відсутні взаємні права та обов`язки. Таким чином просив задовольнити його позовні вимоги та розірвати шлюб. Позивач у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що не вважає за можливе зберегти шлюб. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечував Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про дату час та місце судового засідання повідомлена належним чином, поважних причин неявки не повідомила, відзиву та/або заперечення на позовну заяву не подала, що не перешкоджає розгляду справи по суті за змістом ст. 223 ЦПК України і є умовою для ухвалення заочного рішення у справі згідно ст. 280 ЦПК України . Ухвалою суду від 19 березня 2019 року сторонам надавався строк на примирення тривалістю шість місяців, проте після його закіенчення примирення не досягнуто. Суд повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, прийшов до переконання, що обставини, на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданного повторно 11 січня 2019 року, Зарічненським районним відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 2. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між ними набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим. У сторін втрачено почуття довіри та любові, що є основою побудови шлюбних відносин та суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Спору щодо визначення місця проживання дітей, щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати, які складаються із судового збору. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved