Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про встановлення сервітуту, усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральних збитків. Вказує, що власником квартири, що знаходиться в [ADDRESS] та є власником земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою, а у власності його сусідки - відповідача [PERSON] знаходяться квартири [ADDRESS], та яка проживає із відповідачем [PERSON] Зазначає, що у їхньому спільному користуванні знаходяться розміщені на вулиці газовий стояк та вбиральня. Газовий стояк примикає до квартири, що належить [PERSON], а вбиральня частково знаходиться на належній йому земельній ділянці. Водночас, відповідачі не дають йому та членам його родини користуватися вбиральнею. Вказує, що маючи необхідність у встановленні газового лічильника, він звернувся до РГК «Волиньгаз», проте останні повідомили його, що відповідачі заблокували доступ до газового виводу і проведення робіт не є можливим. Газовий відвід не перебуває ні у його власності, ні у власності відповідача [PERSON], а остання не реагує на претензії та чинить перешкоди щодо забезпечення доступу до запірного крану. Просить встановити постійний сервітут на земельній ділянці, що належить на праві власності [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], для можливості користування спільною вбиральнею, що перебуває у його користуванні та користуванні [PERSON]; стягнути із відповідачів на свою користь солідарно моральну шкоду в сумі 2000 грн.; зобов'язати відповідачів усунути перешкоди та не чинити їх під час проведення працівника РГК «Волиньгаз» газонебезпечних робіт та по встановленню і обслуговуванню лічильника та газових мереж; судові витрати покласти на відповідачів. Позивач [PERSON] та його представника [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їхній представник [PERSON] в судовому засіданні позов заперечили та просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а відповідач [PERSON] є власником квартири № 1 в цьому ж будинку. Крім того, у спільному користуванні сторін знаходяться приміщення кухні, площею 2,1 м.кв. та коридору, площею 3,2 м.кв.(а.с. 40-41). На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку позивачу належить 0,012 га земельної ділянки по [ADDRESS] (а.с.5). Позивач просить встановити постійний сервітут на земельній ділянці, що належить на праві власності [PERSON] по [ADDRESS] для можливості користування спільною вбиральнею, що перебуває у спільному користуванні сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 98 Земельного кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут) Водночас, із ст. 404 ЦК України вбачається, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). В судовому засіданні позивачем не було надано доказів про належність йому та відповідачам на праві спільного користування вбиральні. З поданих суду документів, зокрема технічного паспорта, вбачається відсутність такого об'єкту як вбиральня, а з пояснень відповідачів встановлено, що це самочинно споруджена тимчасова споруда, збита з дошок і позивач ніякого відношення до неї не має, а для задоволення своїх життєвих потреб на своїй земельний ділянці може спорудити таку ж вбиральню. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення сервітуту для можливості користуватися спільною вбиральнею є необґрунтованою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так, із пояснень позивача вбачається, що відповідачі заблокували доступ до газового виводу, затягнули сіткою газову трубу, чим перекрили доступ працівникам РГК «Волиньгаз» до газового виводу, який розміщено на земельній ділянці [PERSON], яка висловлює погрози на його адресу, забороняє доступ до своєї земельної ділянки та робить неможливим забезпечення газопроводу в технічно справному стані. Водночас, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не чинить позивачу перешкод у користування газовою трубою, оскільки на момент проведення обстеження не перебувала вдома та не була належним чином повідомлена про проведення обстеження РГК «Волиньгаз», що підтвердив у судовому засіданні [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем [PERSON] не доведено, та не надано доказів на підтвердження розміру заподіяної моральної шкоди в сумі 2000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення сервітуту, усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральних збитків, слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed