Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON], діючи за договором в інтересах [PERSON], 11 червня 2014 року звернувся до суду з позовом, остаточно уточнивши 24 лютого 2015 року позовні вимоги, про стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» 50000 грн - частини страхового відшкодування по страховому полісу АС/1608300 від 11.04.13 р., 4000 грн - витрат на правову допомогу, 2625,36 грн - витрат за проведення судових експертиз та 500 грн - витрат по сплаті судового збору. З позову виходить, що позивач є власником мікроавтобусу марки «Daimler Chrysler 312» р.н. [NUMBER]. 25 червня 2013 року даним автобусом керував водій [PERSON] по автомобільній дорозі сполученням «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі» і рухаючись по другорядній дорозі зі сторони с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області, в районі 145 км + 353 м, при перетині головної дороги, з автобусом скоїв зіткнення автомобіль марки «Volkswagen Jetta» р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група». Унаслідок ДТП мікроавтобус зазнав механічних пошкоджень. За фактом ДТП було відкрите кримінальне провадження, яке у подальшому було закрите, однак досудовим слідством було встановлено, що у діях водія [PERSON] наявні порушення п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.6 «г» ПДР, а водієм [PERSON] порушено п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР. Оскільки [PERSON] користується дипломатичним імунітетом і звільнений від відповідальності на території України, то його не було притягнуто до адміністративної відповідальності, а справа про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності була закрита на підставі ст.38 КУпАП, у зв'язку з закінченням строку накладення стягнення, згідно постанови судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2013 року. Згідно висновку проведеної авто товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту мікроавтобуса позивача становить 134225,05 грн, однак фактично вартість ремонту склала 104371 грн, то саме половина цієї суми, на думку позивача, має бути стягнута зі страхової компанії, оскільки наявна обоюдна вина учасників ДТП. Оскільки ліміт відповідальності за договором страхування визначений у 50000 грн, то саме цю суму позивач просить стягнути. Ухвалою суду від 24.06.2014 року, на підставі Віденської конвенції про дипломатичні зносини від 18.04.1961 року №1138, Указу Президента України «Про Положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні» провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було закрите. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи і змінені вимоги позовної заяви, просили їх задовольнити, виклали факти зазначені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні посилаючись на те, що позивачем не правильно визначено розмір відновлювального ремонту, не доведено платіжними документами витрати позивача понесені на ремонт мікроавтобуса, частка вини застрахованої особи має бути меншою, а оскільки позивач проводив експертизу без участі страхового комісара, то його витрати на оплату експертизи відшкодуванню страховиком не підлягають. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши усі обставини, на які сторони посилаються та дослідивши докази, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні обставини справи. Як видно з матеріалів закритого кримінального провадження №12013260270000679 від 25 червня 2013 року, у цей день, близько 11 год. [PERSON] керував мікроавтобусом марки «Daimler Chrysler 312» р.н. [NUMBER] по автомобільній дорозі сполученням «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі» і рухаючись по другорядній дорозі зі сторони с. Киїнка Чернігівського району Чернігівської області, в районі 145 км + 353 м, при перетині головної дороги, з автобусом скоїв зіткнення автомобіль марки «Volkswagen Jetta» р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON]. Слідчий за результатами досудового розслідування встановив, що у діях водія [PERSON] наявні порушення п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.6 «г» ПДР, а водієм [PERSON] порушено п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР. /додаток, т.1 а.с.10-12/ Згідно постанови суді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2013 року справу про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП провадженням закрито на підставі ст.38 КУпАП, у зв'язку з закінченням строків накладення стягнення. /т.1 а.с.9/ Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З полісу серії №АС/1608300 від 13 квітня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] застрахував свою відповідальність у ПАТ «СК»Українська Страхова група», з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у 50000 грн, розмір франшизи 510 грн. /т.1 а.с.16/ Власником мікроавтобусу марки «Daimler Chrysler 312» р.н. [NUMBER] є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, який 02 вересня 2013 року звернувся з письмовою заявою про страхове відшкодування до ПАТ «СК» Українська Страхова група». /а.с.17, 18/ З наданих позивачем актів виконаних робіт, товарних чеків, квитанції та накладної встановлено, що витрати на ремонт пошкодженого мікроавтобуса загалом становлять 104371 грн. /т.1 а.с.20-27, т.2 а.с.2/ Згідно висновку судового експерта №309 від 15 листопада 2014 року вартість відновлювального ремонту пасажирського мікроавтобусу «Daimler Chrysler 312» р.н. [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, станом цін на дату ДТП - 25 червня 2013 року складає 91426,57 грн, а на дату проведення експертизи - 15 листопада 2014 року становить 134225,05 грн. /т.1 а.с.127-176/ З квитанцій №72 за 01.08.14 р. та №119 від 29.11.14 р. встановлено, що позивачем сплачено судовому експерту за проведення авто товарознавчої експертизи 1964 грн. /т.1 а.с.185, 186/ Відповідно до висновку №662 від 21 січня 2015 року судової авто технічної експертизи величина мінімальної швидкості автомобіля марки «Volkswagen Jetta» р.н. [NUMBER] перед застосуванням гальмування, виходячи з закону збереження імпульсу, дорівнює 171 км/год. В умовах місця події, викладених в ухвалі суду та матеріалах справи, водій автомобіля марки «Volkswagen Jetta» р.н. [NUMBER], як з моменту фактичного застосування гальмування, так і з моменту виникнення небезпеки для руху, за умов не перевищення гранично допустимої швидкості 110 км/год, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування мав технічну можливість уникнути зіткнення з мікроавтобусом «Daimler Chrysler 312» р.н. [NUMBER], тобто шляхом виконання вимог п.12.6, п.12.3 ПДР. З технічної точки зору, дії водія автомобіля марки «Volkswagen Jetta» р.н. [NUMBER] щодо вибору швидкості керованого автомобіля не менше ніж 171 км/год, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п.12.6 ПДР щодо гранично допустимої швидкості 110 км/год, є причиною виникнення події ДТП. /т.1 а.с.236-242/ З платіжного доручення №541093368 від 29 грудня 2014 року встановлено, що позивачем сплачено судовому експерту за проведення авто технічної експертизи 675,36 грн. /т.2 а.с.3/ У відповідності до приписів п.п.12.1,12.3, 12.6 «б» Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди. Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Дослідивши усі наявні матеріали справи, провівши їх аналіз, суд дійшов висновку, що [PERSON] керуючи 25 червня 2013 року автомобілем марки «Volkswagen Jetta» р.н. [NUMBER] не дотримався вказаних вище вимог ПДР, у наслідок чого він здійснив зіткнення з транспортним засобом позивача, водій якого [PERSON] створив небезпеку для руху, чим також порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 16.11 ПДР. Отже, суд погоджується з позицією позивача про недотримання обома водіями ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і пошкодження його майна. Відповідно до приписів ст.ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За приписами ст.ст.1187, 1188 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є, крім іншого, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено викладеними вище положеннями ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв'язку між ними. Враховуючи характер і обставини вчинення правопорушення, що дії водія [PERSON] знаходяться у причинно-наслідкову зв'язку з порушенням правил дорожнього руху водієм позивача [PERSON], суд приходить до висновку, що у процентному співвідношенні їх вина у заподіянні шкоди є рівною по 50 %. Відповідно до ст.22 Закону України №1961-ІV від 01.07.2004 року передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. У відповідності до приписів ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Стаття 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. Не відшкодовується страховиком втрата товарної вартості. Оскільки судом встановлена вина [PERSON] у вчиненні ДТП і відповідно у пошкодженні транспортного засобу позивача, а він не є суб'єктом цивільно-правової відповідальності на території України і застрахував свою відповідальність у ПАТ «СК» Українська Страхова група», то лише з останнього необхідно стягнути на користь позивача, за мінусом франшизи - 510 грн, страхове відшкодування у розмірі 45203,28 грн, для відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля, з розрахунку 50 % від вартості відновлювального ремонту, визначеної експертом станом на 25 червня 2013 року (91426,57 грн - 510 грн : 2). Суд погоджується з позицією представника відповідача про те, що вартість відновлювального ремонту слід визначати саме на дату пошкодження транспортного засобу, а не на дату проведення судової експертизи, при тому, що як видно з матеріалів справи і підтверджено самим позивачем, свій мікроавтобус він відремонтував у листопаді 2013 року, а висновок експерта датований 15 листопада 2014 року. Необґрунтованою є позиція позивача і у тій частині, що необхідно визначати відшкодування з суми 104371 грн, які позивач фактично витратив на ремонт, адже такі витрати позивач довів лише частково, оскільки акти виконаних робіт не є платіжним документом. Згідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До числа останніх відносяться витрати на правову допомогу та витрати пов'язані із проведенням судових експертиз. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до копії договору про надання правової допомоги від 11.03.2014 року адвокат [PERSON] надавав правову допомогу позивачу. За калькуляцією вартості правової допомоги адвокатом було використано 9 робочих годин, отже враховуючи вище викладені вимоги законодавства, граничний розмір компенсації становить 4384,80 грн, а згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №15/14 від 11.03.2014 року позивачем було сплачено 4000 грн за послуги адвоката. /а.с.28-30, 51/ Частиною1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з ПАТ «СК» Українська Страхова група» на користь [PERSON] слід стягнути 4000 грн, заявлених стороною позивача у відшкодування витрат на правову допомогу, 2625,36 грн витрат пов'язаних із проведенням судових експертиз та 452 грн у відшкодування сплаченого судового збору (45203,28 х 1 %). У світлі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного й у відповідності із ст.ст.22-23, 979, 988, 1166-1167, 1187-1188, 1190, 1192, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV,

Outcome: partial