Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON], діючи як опікун [PERSON], звернулась до суду з позовом в ії інтересах в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позову послалась на те, що [PERSON] разом з [PERSON] є власниками будинку [ADDRESS], де 14 частина жилого будинку в [ADDRESS] перейшла у власність до [PERSON] в порядку спадкування за законом від [PERSON], в підтвердження чого послався на свідоцтво про право на спадщину, видане Першою Київською державною нотаріальною конторою 25 травня 1990 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 11 червня 1990 року. 01 грудня 2000 року [PERSON] було подаровано [PERSON] одну четверту частину вказаного вище жилого будинку. Представник позивача у позові вказує, що 26 березня 2003 року було зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] та з моменту реєстрації місця проживання відповідача, він жодного для не проживав у вказаному будинку [ADDRESS], але у добровільному порядку знятись з реєстрації відмовляється.. Оскільки з моменту реєстрації минуло більше 8 років, представник позивача вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням, а тому звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 червня 2013 року позов задоволено. Визнано [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. За наслідками перегляду заочного рішення суду по заяві [PERSON] рішення суду скасовано та справа призначена до розгляду у загальному порядку згідно з ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року. В ході судового розгляду представник позивача позов підтримав та просив його задоволення з підстав викладених у ньому, додатково зазначивши про те, що починаючи з 2003 року по 20 березня 2013 року відповідач жодного разу до правоохоронних органів з приводу перешкоджання у користування житлом та про неможливість свого проживання за місцем реєстрації , не звертався. Представник відповідача в ході судового розгляду позовні вимоги не визнала, пославшись на те, що не проживання відповідача на спірній жилій площі обумовлено конфліктними відносинами, що виникли між його матір`ю [PERSON], яка є співвласницею ? частини будинку та третьою особою [PERSON]- колишнім чоловіком його матері, в підтвердження чого послалась на численні судові рішення з приводу спорів між ними щодо користування житловим будинком та земельною ділянкою. При цьому представник відповідача послалась на те, що з огляду на конфлікті стосунки відповідач з матір`ю уклали домовленість про те, що до вирішення спорів та виділу матері в натурі окремої частини будинку, він якнайменше часу буде перебувати у будинку. Також заперечуючи проти вимог позивача послалась на те, що відповідач 20.03.2013 року звертався до Солом`янського РУГУ МВС України в місті Києві зі скаргою на дії [PERSON], у перешкоджанні йому у користуванні житлом та про неможливість проживання за місцем своєї реєстрації. Також вказала, що відповідач здійснює оплату комунальних послуг та зберігає за собою право на користування житловим приміщенням. Третя особа-[PERSON] в судовому засіданні підтримала заперечення представника відповідача та просила у позові відмовити. Третя особа-[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволення. Представник третьої особи- Органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації позовні вимоги підтримав та просив їх задоволення, вказавши на те, що відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку, в підтвердження чого послався на акти обстеження житлових умов недієздатної [PERSON]. Третя особа- Солом`янське РУГУ МВС України у м.Києві, будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання свого представника не направило, про причини неявки суд не повідомили, у зв`язку із чим судом ухвалено про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, третю особу [PERSON], [PERSON], заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 23.05.1998 року позивач [PERSON] визнана недієздатною. Встановлено , що згідно з рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2010 року над [PERSON] встановлено опіку та [PERSON] призначено опікуном . З матеріалів справи вбачається, що співвласниками будинку по [ADDRESS] є [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] від 25.05.1990 року згідно з яким їй належить 14 частина житлового будинку по [ADDRESS]. Також співвласником іншої 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] - мати відповідача, згідно з договором дарування від 01.12.2000року , відповідно до якого [PERSON] подарував їй вказану частину будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд , який було посвідчено нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-2912. Згідно з договором дарування від 01.12.20року [PERSON] є власником ? частини земельної ділянки площею 0,0628 га, яка розташована у [ADDRESS], посвідченого 01.12.2000року нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-2913. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] - мати відповідача та третя особа [PERSON], який є батьком позивачки [PERSON], що визнана недієздатною, перебували у зареєстрованому шлюбі з 1993 року , який було розірвано 27.07.2010 року. З 23.05.2000року по 03.09.2010 року обов`язки опікуна недієздатної [PERSON] виконувала третя особа-мати відповідача [PERSON], що підтверджується розпорядженням Жовтневої райдержадміністрації від 23.05.2000року. Згідно з довідкою форми №3 на даний час в квартирі зареєстровані позивачка [PERSON], відповідач [PERSON], а також треті особи по справі [PERSON] та [PERSON]. Від імені недієздатної [PERSON] звернулась ії теперішній опікун [PERSON] з вимогами про визнання відповідача [PERSON] таким ,що втратив право користування житловим приміщенням на спірній жилій площі, оскільки останній не проживає в ньому більше 8 років, в підтвердження чого послалась на акт затверджений ВСП « Відрадненський» , складений 27.02.2013 року, [PERSON], [PERSON], прож. [ADDRESS], [PERSON], прож. [ADDRESS], [PERSON], прож. [ADDRESS], про те, що відповідач на протязі 8 років за місцем реєстрації на спірній житловій площі не проживає та в квартирі не з`являється, особисті речі відповідача відсутні, квартирну плату та комунальні послуги не сплачує. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином , у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялись в житло у якості членів сім`ї, повинно бути враховано, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватись згідно з вимогами статей 405,406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному приміщенні. Проте, в ході розгляду справи, позивачем не наведено суду обставин, що мають істотне значення для припинення права користування відповідачем спірного жилого приміщення. Матеріали справи свідчать про те, що між [PERSON] - третью особою та [PERSON] та опікуном недієздатної [PERSON] склались конфліктні відносини , про що свідчать численні рішення судів, а саме рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2012 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 14 частини жилого будинку та договору дарування ? частини земельної ділянки згідно з яким у задоволені позову відмовлено; рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року згідно з яким відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування ? частини жилого будинку та договору дарування ? частини земельної ділянки; рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2012року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] в особі опікуна [PERSON], треті особи - Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON], [PERSON] відповідно до якого проведено поділ житлового будинку та земельної ділянки. Крім того, 20 березня 2013 року відповідач звертався до Солом`янського РУГУ МВС України у місті Києві з приводу чинення перешкод [PERSON] у користуванні житлом, про що свідчить подана ним скарга від 20 березня 2013 року. Відповідно до відповіді Солом`янського РУГУ МВС України в місті Києві від 16.05.2013 року проведено перевірку щодо обставин викладених у заяві , а також профілактичну бесіду з [PERSON] з приводу недопущення вчинення насильства в сім`ї. Допитана в ході судового розгляду свідок [PERSON], яка є сусідкою суміжної ділянки, підтвердила наявність конфліктних відносин між мешканцями будинку [ADDRESS], зокрема щодо конфліктів,що виникають між [PERSON] та [PERSON] щодо проживання ії сина-відповідача по справі [PERSON] Також в ході розгляду справи встановлено про існування домовленості між [PERSON] , як співвласницею будинку та відповідачем щодо тимчасового не проживання його в спірному помешканні та збереження за ним права на користування житлом у зв»язку з тимчасовою періодичною відсутністю з метою запобігання конфліктних ситуацій, що виникають між сторонами. Вказану домовленість підтвердила в судовому засіданні [PERSON], а представником позивача наявність такої домовленості не спростовано. Таким чином з урахуванням домовленості між співвласником будинку та відповідачем щодо характеру проживання останнього у спірному приміщенні, створення перешкод [PERSON] у проживанні відповідача, суд вважає ,що підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням відсутні. При цьому суд не приймає до уваги акт про не проживання відповідача, складений 27 лютого 2013 року та затверджений ВСП «Відрадненський», оскільки допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які підписували вказаний акт чітких показів щодо відсутності відповідача на спірній жилій площі не надали , свідок [PERSON] вказав на те, що акт ним підписаний не в спірному будинку та про відсутність відповідача на жилій площі йому відомо зі слів [PERSON]. Також суд критично відноситься на твердження представника Органу опіки та піклування Солом`янської райдержадміністрації у м.Києві щодо не проживання відповідача на спірній жилій площі з посиланням на проведені акти обстеження, оскільки обстеження житлових умов недієздатних осіб проводиться органами опіки та піклування відповідно до їх функцій виключно з метою встановлення належності умов проживання, їх санітарного стану та контролю за виконанням опікуном своїх обов`язків , а тому орган опіки та піклування не наділений правом встановлювати факт відсутності на жилій площі осіб, що є зареєстрованими разом з недієздатними особами, або особами , що потребують піклування. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже , оцінивши докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд вважає, що позов є недоведеним , необґрунтованим та його задоволенні слід відмовити. Виходячи із викладеного,

Outcome: dismissed