Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивовано тим, що позивач дізнався про те, що на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] яка належить йому на праві власності, згідно повідомлення ДВ-6-Л, виданого 25.01.2000 року, ДВС Ленінського району накладений арешт. Крім того, під час оформлення спадкового майна позивач дізнався про те, що на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належала його померлому батьку [PERSON] накладено арешт. Позивач є єдиним спадкоємцем, який фактично вступив у спадщину свого померлого батька, про що свідчить Витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі № 49759055, виданий Вінницькою районною державною нотаріальною конторою від 07.11.2017р. Позивач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці з проханням про надання інформації стосовно відкритих проваджень відносно нього на що було отримано відповідну відповідь, що при перевірці автоматизованої системи виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, станом на 04.12.2017 року відкритих проваджень не зареєстровано. Просить зобов'язати відповідача зняти арешт накладений на 1 / 4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] та зняти арешт накладений на 1 / 4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON]. 24.05.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.08.1993року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власником по 1/ 4 частці квартири [ADDRESS] (а.с.4). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №100085813 від 11.10.2017року на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на 1 / 4 частки яка належить [PERSON] та на 1/ 4 частки [PERSON], підставою є: ДВ-6-Л, виданий 25.01.2000року ДВС Ленінського району (а.с.7,17, 18). Відповідно до листа Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області № 79159/15-26-25 від 04.12.2017року відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] та [PERSON] не зареєстровано (а.с.8, 13). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.15). Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зняти арешт накладений на 1 / 4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON] та зняти арешт накладений на 1 / 4 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві приватної власності [PERSON]. Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача зняти арешт, задоволенню не підлягають, оскільки виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження»,

Outcome: partial