Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

[PERSON] заявила позов до [PERSON], [PERSON], за яким просила зобов'язати відповідачів знести самовільно збудовану перегородку із дверним блоком в коридорі загального користування на другому поверсі будинку [ADDRESS] Вимоги позову мотивовані тим, що діями відповідачів позивачу створені перешкоди в користуванні належною квартирою [ADDRESS] цього ж будинку, та порушені її права на користування місцями загального користування будинку. Позивач та представник позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що по суті зводяться до викладеного в заяві. Представник відповідача заперечив проти позову і пояснив, що відповідачами зведена нова перегородка на місці старої, що раніше було погоджено з усіма сусідами, а відтак права позивача не порушені. Представник третьої особи в суд не з'явився, пояснень до позову не надіслав. Судом встановлено таке. Сторонами не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS], а відповідачі є співвласниками сусідньої квартири [ADDRESS]. В кінці липня жильці квартири [ADDRESS] звели перегородку із дверним блоком в коридорі загального користування, тим самим збільшили площу квартири. З огляду на фотознімки вбачається, що перегородка змонтована впритул до вхідних дверей квартири позивача. Доводи представника позивача про те, що нова перегородка зведена на місці раніше погодженої, не знайшли свого підтвердження доказами, та спростовані поясненнями позивача, що дані нею суду під присягою. Статтею 319 ЦК України, разом з іншим, встановлено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво - або багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або в середині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників не житлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників (ст. 369 ЦК України). Дозволу на облаштування спірної перегородки позивач не надавала, і це не спростовано відповідачами. Згідно зі ст.152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Такого дозволу на облаштування спірної перегородки відповідачами не надано. Крім того, під час експлуатації приміщень житлових будинків слід керуватися також нормами Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року № 76, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207 та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572. Вказаними Правилами визначено, що допоміжні приміщення житлового будинку (вестибюлі, коридори, колясочні та інше) призначені для забезпечення експлуатації будинку або побутового і культурного обслуговування населення по місцю проживання. Тому, приєднання цих приміщень до площі квартир порушує інтереси інших жильців будинку, та третіх осіб. Переобладнання та перепланування жилих і підсобних приміщень проводиться лише з метою благоустрою квартири за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. В даному ж випадку, з огляду на надані позивачем фотографії, є очевидним, що з облаштуванням перегородки позивачу, та за потреби третім особам (лікарям, пожежникам, та іншим) обмежено вільний (безперешкодний) доступ до квартири. З аналізу наведеного в сукупності суд приходить до висновку, що спірна перегородка зведена відповідачами самовільно, з її зведенням порушені права позивача на безперешкодне користування власною квартирою та місцями загального користування (коридором) будинку, і такі права підлягають судовому захисту на підставі ст. 391 ЦК України. Обраний позивачем шлях поновлення порушеного права є адекватним порушенню і повністю узгоджується з приписами ст. 16 ЦК України. Отже позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи, що складаються з судового збору в сумі 640 грн., мають бути їй компенсовані відповідачами, відповідно і на піставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved