Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся 19.12.2017р. до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначив, 23 листопада 2016 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики (далі - Договір), згідно якого [PERSON] отримала від [PERSON] , 42 000 доларів США - еквівалент 1 092 000 грн. 00 коп., та зобов`язалася повернути позику єдиною сумою, у готівковому порядку, шляхом передачі коштів у валюті позики (долари США), не пізніше 15 березня 2017 року. Згідно з п.3.3 договору позики, підтвердженням передачі коштів є розписка позичальника ( [PERSON] ) про отримання коштів від позикодавця ( [PERSON] ). Згідно з п. 3.4 Договору, відповідач зобов`язалася протягом 5 днів після отримання коштів, передати позивачу в заставу (іпотеку) належні їй земельну ділянку та житловий будинок. У зв`язку з цим, 23.11.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки серія-НВА №496569. Але відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, грошові кошти у вказаний строк до 15 березня 2017 року не повернула, чим спричинила порушення зобов`язання та виникнення заборгованості. 17.10.2017 року, позивачем [PERSON] було направлено відповідачу письмову вимогу повернути йому грошові кошти у сумі 42 000 доларів США. Зазначена вимога була отримана відповідачем 19.10.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте відповідачем не було виконано взяті на себе зобов`язання за договором позики. Разом з тим, з огляду на порушення відповідачем грошового зобов`язання, позивач вважає, що має право на стягнення 3 % річних відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки 3% проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 та процентів за договором позики передбачених статтею 1048 Кодексу. Стягнення 3% процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язанням сплатити кошти. Відповідно до розрахунків, долучених у якості додатків до позовної заяви, розмір 3% річних становить 25 884 (двадцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 74 коп. Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України). Так, згідно з п.6.2 договору позики від 23 листопада 2016 року, у випадку прострочення, неповернення повністю або частково суми позики, позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 0,5% (нуль цілих п`ять десятих відсотків) від суми позики за кожен день такого прострочення. Тому, аналіз вищезазначених правових норм, надає позивачу право звернутися до відповідача з вимогою про стягнення неустойки за несвоєчасне виконання нею грошового зобов`язання. Відповідно до розрахунків, долучених у якості додатків до позовної заяви, розмір неустойки становить 1 574 669 (один мільйон п`ятсот сімдесят чотири тисячі шістсот шістдесят дев`ять) грн. 25 коп. З огляду на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 2 745 767грн. 99коп., з яких 1 145 214грн. - сума боргу за договором позики, 25 884грн. 74 коп. - 3% відсотки річних, 1574 669грн. 25 коп. - неустойка, та стягнути судовий збір. Ухвалою суду від 22 січня 2018 року провадження у справі відкрито та призначене підготовче засідання з розгляду даної справи. 14.12.2017р. позивачем було подано суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ј частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] та 49/300 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] і належить [PERSON] на праві приватної власності нерухоме майно, яке належить відповідачу на праві приватної власності. Ухвалою суду від 22.01.2018р. задоволено заяву позивача про забезпечення позову. 03.01.2018р. позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешті на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 2006 року випуску та автомобіль Volkswagen Transporter 2004 року випуску, які зареєстровані за відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 22 січня 2018 року відмовлено позивачу у задоволенні його заяви про забезпечення позову. 28.02.2018р. позивачем повторно подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешті на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 2006 року випуску та автомобіль Volkswagen Transporter 2004 року випуску, які зареєстровані за відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 04.04.2018 року відмовлено позивачу у задоволенні його заяви про забезпечення позову. 07.03.2018р. на адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особи без самостійних вимог - [PERSON] про визнання договору недійсним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] , зазначила, що 23.11.2016 року було укладено договір позики між [PERSON] та [PERSON] , за яким [PERSON] нібито отримала від [PERSON] грошову позику в розмірі 42000 доларів США із кінцевою датою повернення 15.03.2017 року. Відповідач наполягає, що не отримувала вказані кошти, адже договір та розписка складалися у відповідності до договору позики, укладеного між [PERSON] та чоловіком [PERSON] - [PERSON] . У відповідності до договору між [PERSON] та [PERSON] , останній 15.02.2014 року отримав грошову позику в розмірі 50000 доларів США із кінцевою-датою повернення 15.02.2015 року. За час існування позики [PERSON] окрім відсотків здійснив погашення суми позики в розмірі 8000 доларів США. На початку листопада 2016 року [PERSON] звернувся до позивача за зустрічною пропозицією написати розписку про те, що нібито [PERSON] отримала від [PERSON] грошову в розмірі 42000 доларів США, тобто за сумою, яка залишилася до погашення за умовами договору позики від 15.02.2014 року. Обґрунтування здійснення дій - заспокоєння [PERSON] щодо дійсного повернення суми позики із подальшим укладенням договору іпотеки, адже стосунки між [PERSON] та [PERSON] погіршилися через існування непогашеної позики. Позивач дійсно перебувала у нотаріуса для укладення договору іпотеки, але кошти в розмірі 42000 доларів США від відповідача не отримувала, реально договір позики не укладала. Наявний договір позики від 23.11.2016 року укладено без наміру створення правових наслідків між позивачем та відповідачем, отриманням та поверненням коштів позивачем, адже кошти надані за іншим договором позики ще у 2014 році [PERSON] В усних розмовах відповідач підтверджує даний факт, але кошти вимагає саме із відповідача, яка кошти не отримувала, не мала на правових наслідків із повернення позики. Тому,

Outcome: approved