Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання шлюбного договору нікчемним, який мотивує тим, що відповідач [PERSON] являється боржником позивача [PERSON], згідно вексельного платіжного доручення від 28.03.3012 р., яке не виконане внаслідок визнання [PERSON] банкрутом. Під час судового процесу міста Прага щодо погашення заборгованості [PERSON] стало відомо, що [PERSON] було укладено шлюбний договір із дружиною [PERSON] за змістом якого було звуження спільного майна подружжя в Україні в м. Ужгороді та врегулювання майнової частки щодо нерухомості, яка знаходиться в [ADDRESS]. Даний договір в подальшому виявився підробленим, так як бланк на якому викладено договір було викрадено [PERSON] скориставшись шлюбним договором, переоформив власний будинок в [ADDRESS] на свою дружину [PERSON] в спільну часткову власністю: 1/4 частка належить [PERSON], 3/4 частки належить [PERSON] згідно договору про звуження шлюбного майна, укладеного у доктора права [PERSON] 11.12.2013 р. Просить суд застосувати до шлюбного договору від 03.01.2008 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON] наслідки недійсності нікчемного правочину подвійну реституцію, а саме: привести майно до первісного стану: повернути житловий будинок [ADDRESS] у повну власність [PERSON]. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, представник позивача подала до суду заяву відповідно до якої заявлені вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, [PERSON], являється боржником [PERSON], що підтверджується Вексельним платіжним дорученням від 28.03.012 р. за реєстраційний номером № 47 Cm510/2011-14 виданого міським судом в Празі, яке не виконане внаслідок визнання [PERSON], банкрутом, що підтверджується постановою про визнання [PERSON] не платоспроможним № KSPH 69 INS33149/2014-A-21 від 18.03.2015 р. У відповідно до вказаний боргових документів [PERSON] боргує [PERSON] - 1.800.00 - Кч з 6% річним відсотком від 15.09.2011 р. до оплати, винагороду в сумі 6.000, - Кч та відшкодування видатків провадження в сумі 179124, - Кч. Між [PERSON] та його дружиною [PERSON] було укладено шлюбний договір на нотаріальному бланку № ВТК 672986, за змістом якого було звуження спільного майна подружжя в Україні, м. Ужгороді та врегулювання майнової частки щодо нерухомості, яка знаходиться в [ADDRESS]. Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 97756178 від 12.10.2015 р. бланк серії ВТК № 672986 викрадено 31.07.2013 р у приватного нотаріуса Шелест О.М. Згідно листа за № 129/01-16 від 11.12.2015 р. приватний нотаріуса [PERSON] повідомила, що 03.01.2008 р. шлюбний договір на бланку № ВТК 672986 між [PERSON] та [PERSON] нею не посвідчувався. Внаслідок, використання підробленого шлюбного договору, майно,я ке належить [PERSON] в результаті поділу, належить в розмірі 3/4 частки - дружині [PERSON], чим [PERSON] унеможливив виконання рішення суду щодо стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] Відповідно до ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ч.5 ст. 216 ЦК Укранїи Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 р. за № IX «нікчемні правочини - це правочини, якщо їх недійсність встановлена законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до п. 13 роз'яснення вищенаведеного Пленуму ВСУ від 06 листопада 2009 р. «з підстав неодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню». Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 р. за № IX «разом з цим, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Якщо поривач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. На підставі наведеного, суд вважає,Ю позовні вимоги обгрунтованими, вмотивованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved