Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, в якому просить визнати за ним, право власності на земельну ділянку площею 4,48 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] в с. Онилове Фрунзівського району Одеської області помер батько позивача [PERSON] . На підставі заяви позивача про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа та видане позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батька, що складається з права на земельну частку (пай), що посвідчено сертифікатом серії ОД № 0199496. Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку було видано після смерті батька позивача. Оскільки, право на земельну ділянку не було зареєстровано за час життя спадкодавця, а було зареєстровано вже після його смерті, позивач не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я та вимушений звернутися до суду з позовом визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі (а.с. 46). Представник відповідача Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги позивача визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 47). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області батько позивача - [PERSON] , про що 16 вересня 2003 року складено відповідний актовий запис за № 7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29 грудня 2002 року (а.с. 14). Родинні відносини між позивачем та батьком підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис складено 28.08.1964 року № 58, в якому батьком вказаний [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] за життя було видано Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 01.04.1997 року на його ім`я, як члена КСП «Світанок» с. Онилове Фрунзівського району Одеської області сертифікат про право на земельну частку (пай) площею 4,48 гектарів, яка розташована на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 18 травня 2004 року державним нотаріусом Великомихайлівської державної нотаріальної контори Шавша Г.М. було зареєстровано в реєстрі за № 609 та видане позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті позивача батька [PERSON] , який помер [INFO] , яке складається з права на земельну частку (пай), що посвідчено сертифікатом серії ОД № 0199496, виданим Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 01.04.1997 року на його ім`я, як члена КСП «Світанок» с. Онилове Фрунзівського району Одеської області, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 256 (а.с. 15-16). З письмової інформації міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №16/155-21 від 03.02.2021 року у відповідь на заяву позивача від 03.02.2021 року було надано завірену копію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД № 065853 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Онилівської сільської ради виданого гр. [PERSON] , з якого вбачається, що 23 листопада 2004 року на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 23.02.2004 року №75/2004 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,48 гектарів в межах згідно плану, яка розташована на території Онилівської сільської ради Фрунзівського району мас. №42, діл. [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] , який помер [INFO] , про що було складено відповідний державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 065853, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010453600010 від 23.11.2004 року (а.с. 17-19). Тобто державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку було видано вже після смерті [PERSON] Таким чином, за час свого життя померлий [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне ім`я державний акт на право приватної власності на землю. Згідно листа Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Міністерства юстиції Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) № 80/02-14 від 03.02.2021 року вбачається, що відповідно до пункту 4.15 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. 18.05.2004 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа за №55/04 після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Єдиним спадкоємцем за знаком після смерті [PERSON] - є [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 4,48 га, на підтвердження права власності на яку, [PERSON] подана копія державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 065853, що виданий Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області 23.11.2004 року на ім`я [PERSON] після його смерті, видати не можливо, тому що видача зазначеного державного акту не відповідає вимогам чинного законодавства (а.с. 20). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ст. 3 ЦК України у якості засад цивільного законодавства визнано неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права здійснюється шляхом звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 Цивільного Кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна відповідно до ст. 1217 ЦК. Відповідно до ст. 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як зазначено у\~статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 1261 ЦК до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. \~ \~ \~ \~За загальними положеннями про спадкування право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1223, 1270 ЦК). \~ \~ \~ \~Позивач, є спадкоємцем за законом всього майна померлого [PERSON] та враховуючи, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за час життя спадкодавця, а було зареєстровано вже після його смерті, позивач не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я, тому його право на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Норми ст. 4 ЦК розкривають зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав. Визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року (далі - Указ) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно з узагальненнями судової практики Верховного Суду України «Практика розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. До вручення КСП державного акта на право колективної власності на землю, власником землі була держава, а після передачі його КСП (у колективну власність) земля стала належати на праві спільної часткової власності тим особам, які працювали на ній і були членами цього КСП, та працівникам інших сільськогосподарських утворень. Кожен з них став власником ще не визначеної за розміром частки землі. Всі працівники колишніх господарств (колгоспів, радгоспів, інших утворень), у тому числі й пенсіонери, які залишилися членами нових підприємств, та члени підприємств, які були живими на дату отримання державного акта про передачу землі у колективну власність КСП, починаючи із зазначеної дати стали її власниками у рівних частках. Також відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ \~ \~ \~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України в постанові № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Таким чином, у зв`язку з тим, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за час життя спадкодавця, а було зареєстровано вже після його смерті, [PERSON] не має можливості зареєструвати дану земельну ділянку на своє ім`я, тому у відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права власності на спадщину.

Outcome: approved