Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) про стягнення аліментів та додаткових витрат. Позовні вимоги, з урахуванням уточненої позовної заяви, мотивовані тим, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з Позивачем. В позовній заяві також зазначено, що відповідач є фізичною особою-підприємцем. Оскільки, відповідач, маючи достатній дохід, добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, позивачка змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення з останнього на утримання доньки аліменти, в твердій грошовій сумі, у розмірі 7 000 грн., та додаткових витрат, у розмірі 3 000 грн., щомісячно та до повноліття дитини. Ухвалою від 09.08.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судове засідання. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому частково визнає позов, посилаючись на відсутність вмотивованого обґрунтування Позивачем заявленого розміру аліментів та на безпідставність вимог щодо сплати додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 3 000 грн. Відповідач також зазначив, що має на утриманні трьох дітей від попереднього шлюбу, а тому просив суд частково задовольнити позов [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 218 грн., щомісячно. Позивач подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх тверджень у відзиві на позовну заяву, а тому просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник надав заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розгляд даної справи проводити за їх відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак його представником надано заяву, в якій просить суд розгляд даної справи проводити без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 вересня 2012 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис № 1733. В шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у місті Києві від 03.04.2013 (а. с.8). 08 жовтня 2014 року рішенням Дарницького районного суду міста Києва по справі №753/9794/14 вказаний шлюб було розірвано (а. с. 13). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва від 26.07.2019 року та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - СК України) батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідачем зазначено, що він має на утриманні трьох дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 30), [PERSON] , [INFO] (а.с. 31), [PERSON] , [INFO] (а.с. 29). Так, відповідно до матеріалів справи вбачається, що Відповідач уклав вдруге шлюб з колишньою дружиною - [PERSON] (а.с. 32), відповідно діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знаходяться на його утриманні. Окрім того Відповідач надає матеріальну допомогу неповнолітній доньці - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими дублікатами квитанцій (а.с. 33-42, 44-47). Відомості про дохід відповідача в справі відсутні, а Позивачем не доведено, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2 218 гривень, з 1 липня - 2 318 гривень, з 1 грудня - 2 395 гривень. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України). Враховуючи викладені вище обставини, застосовані норми чинного законодавства України, часткове визнання позову Відповідачем, перебування на утриманні Відповідача трьох дітей, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь Позивача на утримання доньки має становити 3 000 грн. щомісячно, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, слід зазначити наступне. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 53 Конституції України, Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Так, враховуючи викладені норми, суд вважає, що понесені позивачем витрати на оплату послуг у сфері дошкільної освіти, не можливо розцінювати як особливі (виняткові) в розумінні ст. 185 СК України обставини, оскільки приймаючи рішення про отримання платних послуг про дошкільну освіту доньці є індивідуальним, свідомим та самостійним рішенням Позивача. Одночасно, оплата за харчування дитини та витрати на проїзд не відносяться до категорії додаткових виплат. Аналіз вказаного дає суду підстави для відмови в задоволенні позову в частині визначення Відповідачу на користь позивача сплати додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, та з урахуванням визначеного діючим законодавством розміру прожиткового мінімуму на одну дитину, задовольняє позовні вимоги в стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 3 000 грн., а в іншій частині відмовляє у їх задоволенні. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial