Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою, яка у подальшому була уточнена, про встановлення факту постійного проживання на території України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] він народився у м. Грозний. Після отримання неповної середньої освіти виїхав до м. Одеси для продовження навчання де проживав до 1988 року. З 1988 року по 1990 рік проходив службу в армії на території України, з 1995 року по 1997 рік продовжував навчання у м. Харкові, з 1997 року по теперішній час проживає на території України. З метою отримання паспорту громадянина України у 2018 році звернувся до Комунарського районного відділу у м. Запоріжжя УДМС в Запорізькій області, проте у видачі документа було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. З урахуванням уточненої заяви [PERSON] просить встановити факт постійного проживання на території України в період з 1984 року по теперішній час. Ухвалою суду від 31 травня 2018 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі. 10 вересня 2018 року представником заінтересованої особи до суду надано пояснення, у яких вказано, що за результатами проведених перевірок встановлено, що [PERSON] , [INFO] , був документований паспортом колишнього СРСР серії [NUMBER] , виданий 19 червня 1985 року Малиновським РВВС у м. Одесі у зв`язку із досягненням 16 річного віку, проте визначити реєстрацію місця проживання заявника на території України не виявилося за можливе. Оскільки документів, які б підтверджували факт реєстрації місця проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року відсутні, належність до громадянства України не підтверджена, тому підстави для видачі паспорту [PERSON] відсутні. Проте поряд із викладеним зазначено, що заінтересована особа не заперечує проти винесення рішення по справі в разі підтвердження проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. У судовому засідання заявник [PERSON] дав пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просив встановити факт проживання на території України в період з 1984 року по теперішній час. Вказав, що встановлення факту йому потрібно для отримання паспорту громадянина України. Представник заінтересованої особи [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала, проте вказала, що підставами для видачі паспорту громадянина України є встановлення факту проживання особи на території України саме станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року. Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява про встановлення факту проживання на території України, викладена російською мовою, в якій прізвище заявника було зазначено як « [PERSON] », копія ж заяви для заінтересованої особи була викладена на українській мові, вказано прізвище заявника як « [PERSON] », з наведеного вбачається, що неоднакове зазначення прізвище заявника відбулося через невірний переклад, тому суд вважає зазначити вірним прізвище заявника як « [PERSON] ». Відповідно до ч. 7\~ст. 19 ЦПК України\~окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у м.Грозний, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бюро записів актів громадянського стану ЧАСРР м Грозний 27 січня 1969 року. Свідоцтво видане на російській мові. 09 червня 1988 року Фрунзенським районним військовим комісаріатом [PERSON] , [INFO] , видано військовий квиток серії [NUMBER] . Зазначено, що 17 травня 1991 року він поставлений на військовий облік та 05 квітня 2001 року знятий. У військовому квитку наявна відмітка про видачу паспорту серії [NUMBER] . За повідомленням Немишлянського районного військового комісаріату Міністерства оборони України від 20 серпня 2018 року, [PERSON] , [INFO] , був поставлений на військовий облік у Фрунзенському РВК м. Харкова 17 травня 1991 року. Адреса мешкання: [ADDRESS] , знятий з обліку 05 квітня 2001 року. З наведеного вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та у період з 17 травня 1991 року до 05 квітня 2001 року перебував на військовому обліку, тобто постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення факту проживання на території Україні необхідно заявнику для подачі документів до Комунарського районного відділу у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області для отримання громадянства України. Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Згідно зі\~п.\~1\~ст.\~3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами\~України є\~усі громадяни\~колишнього СРСР,\~які на\~момент проголошення\~незалежності України\~(24\~серпня 1991\~року)\~постійно проживали\~на території\~України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 7 Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку. Слід зазначити, що вимоги заявника про встановлення факту проживання на території України з 1984 року по теперішній задоволенню не підлягають, оскільки метою звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України є у подальшому звернення [PERSON] до відділу УДМС для отримання паспорту громадянина України, тому суд вважає достатнім задовольнити вимоги заявника частково, встановивши факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, що підтверджене матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: partial