Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Пушкарівської сільської ради про визнання права власності на будинок в порядку набувальної давності. До початку розгляду справи по суті позивачем було змінено підстави позову та [PERSON] просиву суд визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку по [ADDRESS]. Спадкоємцями після смерті батька є позивач та його брат - [PERSON], який на даний будинок не претендує, про що подав нотаріусу відповідну заяву. Позивач прийняв спадщину після смерті батька шляхом спільного проживання. Проте пізніше було встановлено, що за життя батько не оформив право власності на будинок. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок 28 листопада 2014 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного позивач просиву суд визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Суду пояснив, що з невідомих позивачу причин право власності на житловий будинок батьком не було оформлено, проте він фактично володів цим майном. До позивача, як до спадкоємця після смерті батька перейшло право власності на даний будинок. Інших спадкоємців за законом або заповітом, які б мали право на дане спадкове майно не має. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Треті особи, [PERSON] та Верхньодніпровське районне управління юстиції, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с.7) та свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] (а.с.6). Після смерті батька залишилось спадкове майно, в тому числі житловий будинок по [ADDRESS]. Згідно з довідкою комунального підприємства «Верхньодніпровське БТІ» від 14 липня 2014 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не оформлялось (а.с.13). Дана обставина також підтверджується довідкою Пушкарівської сільської ради № 624 від 28 серпня 2014 року (а.с.14). Разом з тим судом встановлено, що рішенням Пушкарівської сільської ради від 31 березня 1994 року [PERSON] було передано безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0, 25 га по [ADDRESS] (а.с.32). Відповідно до п. 16 додатку № 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів є правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація будинків. Згідно з п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Виникнення права власності згідно з даною Інструкцією не залежало від державної реєстрації. Відповідно до п. 3.1 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з технічним паспортом на садибний житловий будинок по [ADDRESS] житловий будинок було побудовано в 1968 році (а.с.8-10). Проте з невідомих суду причин [PERSON] не зареєстрував право власності на будинок в органах БТІ та не отримав свідоцтво про право власності. У відповідності до вимог чинного законодавства житловий будинок по [ADDRESS] є таким, що відповідає вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил, що підтверджується складеним технічним паспортом за результатами технічної інвентаризації від 19 червня 2014 року (а.с.8-10). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично був власником житлового будинку по [ADDRESS]. На момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS]. На день смерті разом з [PERSON] проживав його син - [PERSON], що підтверджується довідкою Пушкарівської сільської ради № 1048 від 18 листопада 2014 року та домовою книгою (а.с.11-12). Після смерті батька [PERSON] залишився проживати в будтинку, що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 1 серпня 2014 року (а.с.16). Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON], оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном - житловим будинком по [ADDRESS]. Також спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], який також прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інших непрацездатних, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного нотаріуса для посвідчення договору про розподіл спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину. Проте у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с.33). В порядку розподілу спадщини [PERSON] було видано свідоцтвом про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай). Від спадкування частки житлового будинку по [ADDRESS] Верхньодніпровського району Дніпропетровської області [PERSON] відмовився, про що подав нотаріусу відповідну заяву (а.с.15). Таким чином єдиним спадкоємцем, що має право на спадкування житлового будинку садибного типу по [ADDRESS] після смерті [PERSON] є [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном. Оскільки судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мав у власності житловий будинок по [ADDRESS], проте не оформив право власності у встановленому законом порядку, [PERSON] прийняв спадщину у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок, а тому заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved