Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу, інфляційних втрат , 3% річних та моральної шкоди. Посилається на те, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 5.12.2012 року, що набрало законної сили, на його користь з [PERSON] Стягнуто 1997 грн.70 коп. матеріальної шкоди та 7000 грн. моральної шкоди, а всього 8997 грн.70 коп. 15.07.2013 року судом видано виконавчий лист на стягнення зазначеної суми, який він надіслав до відділу ДВС Славутського МРУЮ для виконання. Державним виконавцем не виявлено належного відповідачу майна, на яке можливо було б звернути стягнення. У добровільному порядку рішення суду також не виконане. [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду, хоча має доходи, що дозволяють йому сплатити борг. Невиконанням рішення суду йому заподіяні збитки і він просив стягнути з відповідача на його користь 8997 грн. 70 коп., що присуджені судом, але не сплачені йому, 6455 грн.85 коп. інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу, що складає 739 грн. 54 коп., а також 10000 грн. моральної шкоди, а всього 26193 грн.09 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] збільшив розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача борг станом на 25.09.2015 року в сумі 16209 грн.91 коп., з яких 8997 грн.70 коп. несплачена сума за судовим рішенням, 6496 грн.64 коп. інфляційні втрати, 3% річних за прострочення виконання зобов»язання в сумі 715 грн.87 коп. та 10000 моральної шкоди. Відповідач [PERSON] позову не визнав, давши пояснення про те, він не сплатив присуджену судом суму матеріальної та моральної шкоди через відсутність коштів, оскільки він не працює, має незадовільний стан здоров»я. Ним сплачено позивачу 200 грн., а решту заборгованості він сплатити неспроможний. Моральної шкоди позивачу не заподіяв. Він також є потерпілим від неправомірних дій позивача. Виконавчий лист повернутий державним виконавцем Місюрі О.О. 13.06.2014 року через відсутність у нього майна, на яке може бути звернуто стягнення. [PERSON] цієї постанови не оскаржив, у зазначений у ній строк виконавчого листа повторно для виконання не пред»явив. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що рішенням Славутського міськрайонного суду від 5.12.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 1997 грн.70 коп. матеріальної шкоди та 7000 моральної шкоди, а всього 8997 грн. 70 коп. Рішення набрало законної сили 30.01.2013 року, 17.10.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції було відкрите виконавче провадження по виконанню цього рішення. 13.06.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу [PERSON] у зв»язку з відсутністю у боржника [PERSON] майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Повторно виконавчий лист до виконання не пред»являвся, що стверджується листом відділу ДВС Славутського МРУЮ від 20.10.2015 року № 03-33/13008(а.с. 37,38 ). Рішення суду на даний час не виконане. [PERSON] надіслано [PERSON] грошовий переказ в погашення боргу лише в сумі 199 грн.99 коп. згідно квитанції № НМUW001111 від 19.05.2015 року, що стверджується повідомленням відділу ДВС та наданою боржником квитанцією(а.с.25). Отже, сума боргу становить 8797 грн. 71 коп. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, рішення Славутського міськрайонного суду від 5.12.2012 року є обов»язковим для виконання боржником [PERSON] з дня вступу його в законну силу, тобто з 30.01.2013 року, однак, рішення ним не виконане як в добровільному, так і в примусовому порядку органами ДВС. Відповідно до ст. 509 ч.ч. 1 та 2 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 цього Кодексу однією з підстав виникнення зобов»язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуті грошові кошти, то у останнього виникли зобов»язання по їх сплаті, тобто зобов»язання є грошовим. Відшкодування майнової та моральної шкоди є грошовим зобов»язанням. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов»язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації(плати від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові). Інфляційні втрати у зв»язку з невиконанням рішення з врахуванням сплачених 199 грн. 99 коп. становлять 6231 грн.97 коп. З них з суми боргу 8997 грн. 70 коп. за період з 30.01.2013 року по 19.05.2014 року(тобто по день сплати 199 грн. 99 коп.) - 970 грн.75 коп. та з суми боргу 8797 грн. 80 коп. з врахуванням сплачених 199 грн. 99 коп.за період з 20.05.2014 року по 25.09.2015 року 5261 грн. 22 коп. Три проценти річних, що нараховані з врахуванням сплачених 199 грн.99 коп. таким же чином за період з 30.01.2013 року по 19.05.2014 року становлять 351 грн.28 коп., а за період з 20.05.2014 року по 25.09.2015 року 357 грн.21 коп. Отже, загальна сума річних становить 708 грн. 49 коп. Відповідно до ст. 1167 ЦК України також підлягає відшкодуванню моральна шкода, що полягає у моральних переживаннях [PERSON] у зв»язку з невиконанням рішення суду про відшкодування майнової та моральної шкоди і ненадходженням необхідних йому коштів. Враховуючи обставини справи, термін невиконання рішення суду, та те, що заподіяна позивачу шкода компенсується також стягненням інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд вважає можливим стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Вимоги [PERSON] про стягнення боргу в сумі 8997 грн.70 коп. задоволенню не підлягають, оскільки є рішення суду про стягнення цієї суми, що вступило в законну силу і повторному розгляду вимоги щодо стягнення цієї ж суми не підлягають. Відповідно до ст. 205 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження в справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Outcome: approved