Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суду з позовом до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського строкового вкладу (депозиту) у банківському металі ФіК «Золотий». Позов мотивовано тим, що 01.08.2013 року між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 27 Струтинської І.В. було укладено договір № 23249/18-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі ФіК «Золотий», а саме у банківському металі Золото загальною вагою 210 горам або 6, 75 тройських унцій металу вартістю 71 838, 09 грн. на строк з 01.08.2013 року по 01.02.2015 року із виплатою клієнту 2,50 % річних у банківському металі. Згідно з договором № 23249/18-13 від 01.08.2013 року позивач вніс на відкритий банком депозитний рахунок № [NUMBER] банківський метал обумовленої договором ваги. Нарахування процентів за банківським строковим договором проводиться щомісячно, від дня наступного за днем надходження вкладу у банк та зараховуються на рахунок № [NUMBER], відповідно до п 2.1. договору. Згідно із п.2.3. договору повернення вкладу та виплата нарахованих на нього процентів клієнту здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1.1., тобто 01.02.2015 року. Просив суд зобов'язати АТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути банківський вклад з нарахованими процентами відповідно до договору у банківському металі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Клименко К.М. в судове засідання не з'явилась, однак надала суд заперечення в якому зазначила, що на момент звернення позивача з вимогою повернення суми вкладу, діяла Постанова НБУ № 758 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово - кредитного та валютного ринків України» від 29.08.2014 року відповідно до підпункту 9 пункту 4 даної Постанови, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору про банківський вклад, що регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.08.2013 року між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 27 Струтинської І.В. було укладено договір № 23249/18-13 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі ФіК «Золотий», а саме у банківському металі Золото загальною вагою 210 горам або 6, 75 тройських унцій металу вартістю 71 838, 09 грн. на строк з 01.08.2013 року по 01.02.2015 року із виплатою клієнту 2,50 % річних у банківському металі (а.с.5-6). Згідно з договором № 23249/18-13 від 01.08.2013 року позивач вніс на відкритий банком депозитний рахунок № [NUMBER] банківський метал обумовленої договором ваги (а.с. 7). Відповідно до довідки начальника відділення № 27 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» Струтинської І.В., станом на 13.03.2015 року залишок коштів за депозитним договором на поточному рахунку № [NUMBER] складає 6,99 тр.унц., що в грамах складає 217,41, у тому числі нараховані відсотки 0, 23 тр.унц., що в грамах складає 7, 15 (а.с.15). Судом встановлено, що позивач виконав умови договору банківського вкладу, а відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором вклад (депозит)у банківському металі в установлений договором строк. На день розгляду справи, відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення депозиту та нарахованих відсотків. Нарахування процентів за банківським строковим договором проводиться щомісячно, від дня наступного за днем надходження вкладу у банк та зараховуються на рахунок № [NUMBER], відповідно до п 2.1. договору. Згідно із п.2.3. договору повернення вкладу та виплата нарахованих на нього процентів клієнту здійснюється банком у день закінчення строку, визначеного п.1.1., тобто 01.02.2015 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі. На підставі ст.ст. 525, 526, 610, 612, 1058, 1060, 1061 ЦК України та

Outcome: approved