Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Свій позов обґрунтовує тим, що йому та [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадкоємці за законом першої черги [PERSON] та [PERSON] спадщину не прийняли. Вказує, що з грудня 1990 року проживає в даній квартирі, здійснює поточний ремонт та оплачує комунальні послуги тому вважає, що набув на неї право власності в порядку набувальної давності. Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS] зха даною підставою. До початку розгляду справи представник позивача та відповідачі [PERSON], [PERSON] подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач просила позов задовольнити, відповідачі проти позову не заперечили. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та члену його сім'ї [PERSON] на праві спільної часткової власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.05.1993 року та технічним паспортом на зазначений об'єкт нерухомого майна. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.05.1993 року. З витягу зі Спадкового реєстру від 29.08.2014 року встановлено, що інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Згідно ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Судом встановлено, що між співвласниками угод щодо встановлення чи зміни розміру часток не укладалося, тому [PERSON] та [PERSON] належить по ? частці квартири [ADDRESS]. Згідно висновку оцінювача ТзОВ «Волинь-експерт» ринкова вартість ? частки квартири, яка розташована в [ADDRESS] становить 108556 грн. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до положень ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного кодексу України правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати з 1 січня 2001 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з грудня 1990 року по даний час проживає в зазначеній квартирі, після смерті [PERSON] [INFO] відкрито, безперервно володіє нерухомим майном, а саме: квартирою [ADDRESS], а тому має право на визнання за ним права власності на ? частину квартири, яка належала [PERSON], за набувальною давністю. На основі викладеного суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] за набувальною давністю. На підставі ст.ст. 328, 344, 357 ЦК України,

Outcome: approved