Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS],та зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є наймачем кімнати [ADDRESS]. Разом з позивачем у вказаній кімнаті зареєстрована донька позивача - [PERSON] та відповідач, [PERSON]. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, проте 19 жовтня 2013 року шлюб між ними було розірвано, у зв'язку з чим відповідач виїхав з кімнати, не повідомивши нового місця проживання. Відповідач не проживає у вказаному жилому приміщенні понад шість місяців, його особистих речей в спірному жилому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг та квартплати відповідач не приймає, у зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2012 року ЖУ «ПІВДЕННЕ» видано [PERSON] Направлення № 966, яке є підставою для тимчасового поселення до спірного жилого приміщення (а.с. 6). Згідно Довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрації) Форма № 3, виданої КП «Керуюча Дирекція Шевченківського району» від 26.11.2014 року, [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], гуртожиток, позивач є власником особового рахунку. Крім позивача у вказаному жилому приміщенні зареєстрована її донька - [PERSON], [INFO] та відповідач - [PERSON], [INFO], колишній чоловік (а.с. 7). 19 жовтня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, позивачу присвоєно прізвище - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 284 (а.с. 8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у кімнаті [ADDRESS] протягом тривалого часу. Вищезазначений факт підтверджується Актом від 10.02.2015 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO], за вказаною адресою відсутній. Крім того, вказану обставину також підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]. Згідно статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача - [PERSON] в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, а тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги в частині зобов'язання зняття відповідача з реєстрації. Крім того, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації. Крім того, Відповідно до п.34 постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Зазначене свідчить що питання зняття особи з реєстраційного обліку є похідним від вирішення питання про позбавлення права власності на жиле приміщення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial