Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що у його сина [PERSON] у 1999 році після смерті матері почали проявлятися психологічні і психічні ускладнення, що переросли в хворобу (шизофренія), яка прогресує. [PERSON] двічі був госпіталізований, знаходиться на пенсії по інвалідності ІІ групи, перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері №3, страждає хронічним нервово-психічним захворюванням. Як вказує заявник, його син не одружений, дітей не має, проживає один за адресою - [ADDRESS], не може утримувати помешкання в належному стані, позичає гроші в банках, а борги вимушений сплачувати заявник. [PERSON] є особою похилого віку, після важких операцій на серці проживає з дружиної далеко в селі і не має можливості ні допомагати, ні контролювати ситуацію з сином. Заявник вважає, що опікуном сина має бути [PERSON] [PERSON] зазначає, що його син не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому просить визнати його недієздатним, встановити опіку і призначити опікуном [PERSON]- сина дочки заявника. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав, просив заяву задовольнити. Представник органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та прокурор Корженко І.Ю. в судовому засіданні заяву підтримали в частині визнання особи недієздатною. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] народився [INFO] року у м. Києві, зареєстрований за адресою - [ADDRESS] (а.с. 19 - копія сторінки паспорту). Заявник [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 2). В судовому засіданні представник заявника пояснив, що [PERSON] не слідкує за помешканням, в якому проживає, весь час бере кредити, які змушений віддавати заявник, [PERSON] перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, неодноразово лікувався. З довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру №3 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2001 року, страждає хронічним нервово-психічним захворюванням (а.с. 18). У висновку судово-психіатричного експерта №900 від 23.10.2014 року (а.с. 63-64) зазначено, що [PERSON] неодноразово отримував амбулаторну та стаціонарну психіатричну медичну допомогу, він страждає стійким хронічним психічним захворюванням - шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу, помірно виражений апатико-дисоціативний дефект (МКХ-10 F20.00), за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки. Відповідно до ст. 39 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. З урахуванням наведеного вище суд вважає, що [PERSON] має бути визнаний недієздатним. Відповідно до ст. 241 ч. 1 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Тому суд вважає, що над [PERSON] має бути встановлена опіка. Щодо призначення [PERSON] опікуном, то в цій частині заява задоволена бути не може, оскільки відповідно до ст. 241 ч.1 ЦПК України опікун призначається за поданням органу опіки та піклування, а таке подання до суду не надходило. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. На підставі наведеного ст. ст. 39, 40, 41, 58 ЦК України,

Outcome: partial