Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], звернулась до суду з позовом до Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідачі) про визнання права власності на нерухоме майно, в якому вказує, що 30 травня 2009 року Попільнянською районною державною адміністрацією [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. У вказаному документі була допущена помилка, а саме: неправильно вказано по батькові «[PERSON]», в той час, як по свідоцтву про шлюб і по паспорту позивачка - «[PERSON]». Крім того, рішенням виконкому Ходорківської сільської ради від 20.02.2015 року був змінений номер квартири з «[NUMBER]» на «[NUMBER]». Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області було встановлено факт належності [PERSON], свідоцтва про право власності на житло, згідно якого посвідчено, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 04 серпня 2014 року чоловік позивачки і батько неповнолітніх дітей [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить 1/3 ідеальна частка в квартирі [ADDRESS], загальною площею 57. 2 кв.м. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2015 року визнано за спадкоємцями [PERSON] - сином [PERSON] і дочкою [PERSON] право власності в розмірі 1/6 частки за кожним у спадковій квартирі. Належна позивачці та сину - [PERSON] частка нерухомого майна в органах державної реєстрації не зареєстрована. На прохання позивачки зареєструвати належну їй і сину частку квартири, отримала відмову через наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Вартість всієї квартири становить 71 063 гривні 00 копійок, вартість частини квартири, яка підлягає реєстрації становить 47 375 гривень 33 копійки. Позивачка не заперечує проти визнання за нею та сином права власності в розмірі 1/3 частки за кожним. Позивачка просить визнати за нею та її сином [PERSON] право власності на 1/3 (одну третю) частку кожному в квартирі [NUMBER] загальною площею 57.2 кв.м, житловою площею 36 кв.м в житловому будинку [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, в позовній заяві просила справу слухати у її відсутність. Представник відповідача Попільнянської РДА в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Попільнянської селищної ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло виданого 30 травня 2009 року Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області, квартира, яка знаходиться в [ADDRESS], дійсно належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2015 року встановлено факт належності [PERSON], [INFO], свідоцтва про право власності на житло, виданого Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області 30.05.2009 року, згідно якого посвідчено, що квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2015 року визнано за [PERSON], [INFO], спадкоємцем за законом на майно [PERSON], померлого 04 серпня 2014 року, право власності на одну шосту ідеальну частку в квартирі [NUMBER] загальною площею 57.2 кв.м., житловою площею 36 кв.м., в житловому будинку [ADDRESS] та за [PERSON], [INFO], як спадкоємцем за законом на майно [PERSON], померлого 04 серпня 2014 року, право власності на одну шосту ідеальну частку в квартирі [NUMBER] загальною площею 57.2 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., в житловому будинку [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON], [INFO], його батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленого 21 грудня 2006 року КП «Бердичівським МБТІ» Житомирської обласної ради, власником даної квартири вказаний [PERSON], загальна площа квартири 57.2 кв.м. Згідно довідки № 405 від 12 березня 2018 року виданої КП «Бердичівським МБТІ» Житомирської обласної ради, на квартиру [ADDRESS], станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано, правоустановчі документи не оформлені. Загальна площа квартири [NUMBER] - 57.2 кв.м, оціночна вартість квартири - 71 063 гривні 00 копійок, інвентаризаційна справа № 10. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованих 19 листопада 2015 року Попільнянським районним управлінням юстиції Житомирської області, актуальна інформація про державну реєстрацію права власності по 1/6 частці у квартирі [ADDRESS], власниками вказані - [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 40148487 від 16 березня 2018 року, виданого Архівним сектором Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, спільна сумісна на квартиру, що розташована в [ADDRESS], так як наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державний реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини 5 статі 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно п. 37 Постанова Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Стаття 392 ЦК не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає, що є підстави для визнання права власності позивачки та її неповнолітнього сина на 1/3 (одну третю) частку кожному в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved