Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», у якій уточнивши свої позовні вимоги, просить суд: визнати наказ № 602 від 17.11.2014 року про накладання дисциплінарного стягнення незаконним та скасувати його; визнати наказ № 266-У від 20.11.2014р. про його звільнення у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, незаконним та скасувати його; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» поновити його на роботі з 21.11.2014 р. оператором машини безперервного лиття заготовки дільниці розливки сталі; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 47700,80 грн. та моральну шкоду у сумі 2436 грн.; визнати склад комісії по перевірці знань з питань охорони праці та пожежної безпеки затверджений наказом № 11 від 14.01.2014 року, незаконним, а проведення позачергової перевірки знань виконання обовязків стропальника, затверджених протоколом № 15 від 06.11.2014 року в частині запису № 5 та протоколом № 16 від 18.11.2014 року в частині запису № 4 «[PERSON] не знає» незаконними та скасувати їх. В обґрунтування таких позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 20.10.2011 року відповідно наказу № 418-П він був прийнятий на роботу до відповідача учнем оператора машини безперервного лиття заготовки дільниці розливки сталі, а у подальшому, 01.06.2012 року, був переведений на посаду оператора машини безперервного лиття заготовки (оператором МБЛЗ) на ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь». 18.11.2014 року він був ознайомлений з наказом № 602 про застосування до нього дисциплінарного стягнення - догани за халатне відношення до робочих обов'язків у зв'язку з тим, що при підготовці до запуску МБЛЗ-1 не перевірив лінію струмка № 1 на відсутність по сторонніх предметів, що є порушенням п. 4.6.6 технологічної інструкції ДС-03-2012. Дані дії привели до аварійної ситуації, причиною якої став електричний чайник. Вважає, що даний наказ є незаконним та підлягає скасуванню з наступних підстав. 29.10.2014 року він працював в зміну «Б» з 08.00 до 20.00 годин. Після закінчення серії плавок, в.о. старшого змінного майстра [PERSON] дав йому завдання на введення затравок. Перед введенням затравок технологічна лінія була перевірена на відсутність людей та сторонніх предметів. Так як він був один, то він контролював введення затравок з центрального посту управління. По закінченню зміни о 20.00 годині він здав зміну [PERSON] - оператору МБЛЗ зміни «А», який працював з 20.00 до 08.00 годин. Запуск МБЛЗ-1 був здійснений приблизно о 21.00 годині, що підтверджується журналом розливки МБЛЗ-1 у зв'язку з чим він ніякого відношення не має до аварійної ситуації, яка склалася при підготовці до запуску МБЛЗ-1, та даний наказ є незаконним і підлягає скасуванню. 20.11.2014 року він був звільнений з роботи на підставі наказу № 266-У у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. В вище зазначеному наказі вказано, що підставою для його звільнення є наказ № 557 від 29.10.2015 року «Про проведення позачергової повірки знань» на ТОВ «МЗ «Дніпросталь» і № 582 від 06.11.2014 року «Про проведення повторної перевірки знань», протоколи № 15, № 16 засідання комісії по перевірці знань з питань охорони праці від 06.11.2014 року і 18.11.2014 року. Вважає, що його звільнення проведено з грубим порушенням вимог діючого трудового законодавства з наступних підстав. Свої обов'язки оператора машини безперервного лиття дільниці розливки сталі він виконував на протязі всього строку роботи сумлінно і не мав ніяких порушень ні трудової, ні виробничої дисципліни. При прийнятті на роботу він проходив курси навчання стропальника у зв'язку з чим має посвідчення та кожен рік проходив перевірку знань і ніяких зауважень до нього не було за весь період його роботи. Посвідчення йому на руки не було видано, а знаходиться у відповідача. На підставі наказу № 557 від 29.10.2014 року була здійснена позачергова перевірка його знань по охороні праці при виконанні роботи стропальника 06.11.2014 року. Він відповів на всі питання в білеті і йому почали задавати додаткові питання на які він відповідав, а коли він на наступне питання не відповів, йому сказали, що він має недостатньо знань і повинен прийти на повторну перевірку. 18.11.2014 року він також відповів на всі питання в білеті та йому почали додатково задавати питання на які він також відповідав, а потім коли питання закінчились, то член комісії [PERSON] спитала яке рішення приймає комісія. Голова комісії [PERSON] сказав, що він має бажання ще задати питання про те, що забороняється стропальнику під час виконання робіт. Він перерахував всі пункти заборони які пам'ятав. [PERSON] сказав, що один пункт він не назвав у зв'язку з чим перевірку не пройшов. Рішень комісія при його присутності ніяких не приймала. В складі комісії був присутній [PERSON] - головний державний інспектор з охорони праці Державної інспекції нагляду у металургії та машинобудівництві, який також задавав йому питання на які він відповідав. 19-20.11.2014 року він виконував у нічну зміну обов'язки оператора МБЛЗ з 20.00 до 08.00 годин. Перед зміною він запитав [PERSON], що йому тепер робити через те, що він не пройшов перевірку знань по охороні праці для стропальників. На що той йому відповів, що оператором МБЛЗ він може працювати, але не має права виконувати обов'язки стропальника та сказав йому, щоб після зміни він зайшов до відділу кадрів. У відділі кадрів його ознайомили з наказом № 26б-У від 20.11.2014 року про його звільнення у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи, згідно п.2 ст. 40 КЗпП України та видали трудову книжку. Даний наказ він вважає незаконним у зв'язку з тим, що він був прийнятий на роботу оператором МБЛЗ та свою роботу виконував сумлінно, вчасно, якісно та ніяких порушень виробничої дисципліни не скоював, виконуючи всі надані йому завдання. Проходження перевірки знань по охороні праці для стропальників ніяких законних підстав не має для звільнення його як оператора МБЛЗ у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи та ніякими документами це не підтверджується. Звільнення його з роботи - це мета адміністрації відповідача будь-яким шляхом звільнити його з роботи так, як він є членом профспілки та обраний профгрупоргом первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ТОВ «МЗ «Дніпросталь» та відстоює права членів профспілки які працюють на даному заводі, що підтверджується обліковою карткою та квитком члена профспілки. З моменту утворення первинної організації профспілки, тобто з 16.04.2012 року адміністрація заводу перешкоджає діяльності профспілкової організації у зв'язку з чим [PERSON]П - голова профкому вимушений був звернутися зі скаргами до Дніпропетровської обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України про оформлення позовної заяви для звернення до суду та до голови облдержадміністрації [PERSON], що підтверджується заявами та карткою № Ко-П-18553 про реєстрацію звернення. За наданням юридичної допомоги у оформленні позовної заяви для звернення до суду про поновлення на роботі він звернувся до Дніпропетровської обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України, яка здійснила запит про надання необхідних документів за вих. №311 від 25.11.2014р., але відповідач не надав перерахованих документів. Його незаконне звільнення відповідачем здійснено і з порушенням вимог ст.ст. 43, 252 КЗпП України у зв'язку з тим, що відповідач не направляв подання про надання згоди чи відмови про його звільнення до профкому первинної організації профспілки ТОВ «МЗ «Дніпросталь» та Дніпропетровської обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України у зв'язку з тим, що він є членом профспілки та обраний профгрупоргом. Таким чином вбачається, що відповідач звільнив його без законної на те підстави, а тому відповідно до положень статті 235 КЗпП України зобов'язаний поновити на роботі. Враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення йому не була нарахована заробітна плата, відповідач при поновленні на роботі зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу який становить 47700,80 грн. за період з 21.11.2014 року по 01.07.2015 року, тобто за 112 робочих днів. Вказані дії з боку відповідача є порушенням його законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Моральна шкода полягає у тому, що відповідач незаконно позбавив його гарантованого Конституцією України права на працю та можливості заробляти собі на життя гроші. Вказані незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, оскільки його незаконно звільнили з роботи та незаконно оголосили догану та свої права на працю він повинен захищати у судовому порядку, що також не приносить йому задоволення, а напроти він постійно хвилюється. Всі зазначені моральні страждання причинені йому незаконними діями відповідача та негативно відображаються на стані здоров'я у зв'язку з чим у мене піднімається тиск та болить голова. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює в 2436 грн., яка складається з двох мінімальних заробітних плат (1218 x 2 = 2436 грн.). В судовому засіданні позивач підтримав пред'явлену позовну заяву та посилаючись на викладені у ній обставини вимоги позову просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі зауважуючи на відсутності законних підстав для задоволення вимог позивача, стверджував про законність і обґрунтованість винесених щодо позивача наказів адміністрацією ТОВ «МЗ «Дніпросталь» і відсутності правових підстав для поновлення [PERSON] на роботі. Суд, вислухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, наказом № 418-П від 20.10.2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу у ТОВ «МЗ «Дніпросталь» на посаду учня оператора МНЛЗ (запис у трудовій книжці за № 8). Наказом № 136/1-р від 01.06.2012 року [PERSON] був переведений на посаду оператора машини непереривного лиття заготовки 5 розряду дільниці розливки сталі і відвантаження готової продукції дільниці розливу сталі і відвантаження готової продукції (запис № 9 у трудовій книжці, із змінами). Згодом, наказом № 23 від 15.01.2013 року вказана дільниця на ТОВ «МЗ «Дніпросталь» була перейменована на дільницю розливки сталі. Відповідно п.2.2.4 робочої інструкції оператора машини непереривного лиття заготовок 5-го розряду дільниці розливки сталі, яка затверджена на ТОВ «МЗ «Дніпросталь» від 15 грудня 2014 року, оператор МНЛЗ 5-го розряду дільниці розливки сталі виконує роботи по суміжній професії: виконує стропальні роботи, а відповідно до п. 5.10. оператор МНЛЗ 5-го розряду також повинен знати інструкції з охорони праці для стропальників. Згідно з посвідченням № 4601, яке було видане позивачу 11.11.2011 року, [PERSON] з 07.11.2011 року по 11.11.2011 року навчався на курсах в ООіРП ВАТ «Інтерпайп НТЗ», за фахом стропальник з правом керування передаточним візком. Наказом № 266-У від 20.11.2014 року [PERSON] був звільнений з займаної посади у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі в наслідок недостатньої кваліфікації, перешкоджаючої продовженню даної роботи, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (запис № 12 у трудовій книжці). [PERSON] притягався до дисциплінарної відповідальності та наказом № 602 від 17 листопада 2014 року йому було оголошено догану за недбале ставлення до робочих обовязків оператора машини непереривного лиття заготовки дільниці розливки сталі. Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи, причому звільнення із зазначеної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворилася і діє на підприємстві і членом якої є працівник. У пункті 21 Постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум ВСУ розярив, що при розгляді справ при звільненні за п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України суд може визнати припинення трудового договору правильним у тому разі, коли встановить, що воно проведене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обовязки і його неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Наказом № 11 від 14.01.2014 року ПО ТОВ «МЗ «Дніпросталь» було прийнято рішення про організацію профілактичної роботи по охороні праці і промисловій безпеці на 2014 рік затверджено склад комісії по проведенню щорічних повторних перевірок знань з питань охорони праці у працівників за основними та суміжними професіями в структурі підрозділів заводу ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь». Визначено склад цієї комісії, в яку увійшли голова комісії - керівник структурного підрозділу (або його заступник); члени комісії: представник охорони праці та уповноважена особа трудового колективу з охорони праці. Згідно до п. 11 ст. 247 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації, бере участь у розслідуванні нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, у роботі комісії з питань охорони праці. Згідно з вимог ст.18 Закону України «Про охорону праці», працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань. Судом встановлено, що на підставі наказу №557 від 29.10.2014 року (а.с. 77) про проведення позачергової перевірки знань, 06.11.2014 року була здійснена позачергова перевірка знань з охорони праці при виконанні роботи стропальника [PERSON] Згідно до протоколу №15 від 06.11.2014 року вказано, що [PERSON] не знає» (а.с. 79). Відповідно до наказу № 582 від 06.11.2014 року про проведення повторної перевірки знань, була проведена повторна перевірка знань з охорони праці при виконанні роботи стропальника [PERSON] Згідно до протоколу № 18 від 18.11.2014 року вказано, що «[PERSON] не знає» ( а.с. 80). В склад комісії по перевірці знань з питань охорони праці в порушення вимог діючого законодавства, зокрема п. 11 ст. 247 КЗпП України, ст.18 Закону України «Про охорону праці» не був залучений представник первинної організації профспілки ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» та склад комісії у звязку з цим не може вважатися повним, однак суд не може визнати склад такої комісії незаконним, оскільки такі, вимоги не ґрунтуються на законі, а тому в цій частині позову слід відмовити, у звязку з обранням неналежного способу захисту своїх прав. При цьому суд враховує, що керівництву ТОВ «МЗ «Дніпросталь» на момент призначення і проведення зазначеної перевірки було відомо про створення і роботу на ТОВ «МЗ «Дніпросталь» первинної організації профспілки металургів і гірників України, та про що 14.10.2014 року та 20.10.2014 року голова профспілкового комітету повідомляв директора ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» письмово. Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в порушення вимог ст. 18 Закону України « Про охорону праці» не проходив спеціальне навчання на протязі року перед проведенням перевірки знань, та у звязку з незадовільним знанням питань з охорони праці при виконанні обовязків стропальника, [PERSON], відповідач не провів в місячний термін повторне навчання та перевірку знань, а навпаки провів повторну перевірку через 12 днів. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що проведення позачергової перевірки знань виконання обовязків стропальника, які затверджені протоколами № 15 та № 16, не можуть вважати обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам Закону. Проте, позовні вимоги у цій частині позивачем викладені некоректно, та не можуть вважатися належним способом захисту його трудових прав, оскільки в даному випадку зазначені рішення роботодавця оформлені протоколами були підставою для звільнення позивача із займаної посади оператора машини безперервного лиття заготовки дільниці розливки сталі, та у звязку з цим вимоги про скасування наказу про звільнення позивача і поновлення його на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повною мірою захищатимуть його порушене право на працю та повязані із таким правом законні інтереси. В судовому засіданні встановлено, що на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» діє первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», зазначена профспілкова організація зареєстрована у встановленому законом порядку та є юридичною особою (код ЄДРПОУ 38199006). Про створення Первинної організації профспілки трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь» був повідомлений директор вказаного підприємства. Оскільки звільнення позивача не погоджувалося з первинною організацією профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», то судом відповідачу надавався час для вирішення Первинною організацією профспілки питання про дачу згоди або відмови в дачі згоди на звільнення [PERSON] з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Але ж, такої згоди на звільнення [PERSON] надано не було. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі, тому у цій частині позовні вимоги є повністю законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що наказ про звільнення [PERSON] з роботи слід визнати незаконним, а позивач підлягає поновленню на роботі на посаді оператора машини непереривного лиття заготовки дільниці розливки сталі на ТОВ «МЗ «Дніпросталь». Окрім того, [PERSON] просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.11.2014 року по 01.07.2015 року який складає 47700,80 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку вбачається, що позивач перебував у стані вимушеного прогулу 112 робочих днів (425,90 грн. (сума одноденного заробітку) * 112 (кількість днів вимушеного прогулу) = 47700,80 грн. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, постановляючи рішення про поновлення на роботі, суд одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами. Як вбачається із матеріалів справи відповідно до довідки ТОВ « Металургійний завод «Дніпросталь» за вих. № 272 від 20.11.2014 року заробітна плата [PERSON] за вересень 2014 року склала 6404,08 грн., а за жовтень 2014 року 6372,79 грн., всього за два місяці 12776,87 грн. (а.с. 17). Відповідно кількість робочих днів вимушеного прогулу склала 112 дні. Отже, середньоденна заробітна плата складає 425,90 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 47700,80 грн. (425,90 * 112). Виходячи із вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині законні і підлягають задоволенню. Позивач також просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2436 грн.00 коп. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. [PERSON] зазначає, що порушення відповідачем гарантованих Конституцією України, трудових прав призвело до його моральних страждань, переживань, стресів, втрати нормальних життєвих звязків, змусило його докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Проте, такі твердження позивача не знайшли свого обєктивного підтвердження у судовому засіданні та належними, допустимими і достатніми доказами не підтверджуються, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про визнати незаконним та скасування наказу № 602 від 17 листопада 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани відносно [PERSON] оператора машини непереривного лиття заготовки дільниці розливки сталі за недбале відношення до робочих обовязків також підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджено, що саме з вини [PERSON] електричний чайник (його залишки) опинився на лінії струмка № 1. Із пояснень [PERSON] вбачається, що той уважно оглянув лінію струмка № 1 перед запуском на наявність сторонніх предметів та нічого стороннього там не виявив. Окрім того, вказане порушення було виявлено о 21:20 годині 29.10.2014 року, тоді як позивач в цей день закінчив зміну о 20:00 годині. Із пояснень позивача він перевірив МБЛЗ 1 приблизно о 18:50 годині та машина була повністю готова до запуску, сторонніх предметів у ній не виявлено, та після чого остання не запускалася у його зміні, так як цей процес був відкладений, а запуск машини було вчинено вже наступною зміною. Такі пояснення позивача не були детально перевірені та враховані комісією, що проводила розслідування нещасного випадку 29.10.2014 року, а тому вважати, що саме позивач допустив вищевказане порушення технологічної дисципліни, немає підстав. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 720,60 грн.

Outcome: partial