Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради та просить суд: визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 9, розташований по вул. Лесі Українки, село Садове, Білгород-Дністровського району, Одеської області; -12/100 частин житлового будинку № 84, розташованого по вул. Ізмаїльській, м. Білгород-Дністровський, Одеської області; -1/2 частку земельної ділянки площею 4,7324 га в межах згідно з планом в тому числі по угіддям: 4,7324 га - рілля, що відноситься до земель сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Семенівська сільська ради, кадастровий номер земельної ділянки 5120886400:01:002:0219. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON], який помер 11.10.2016 року, є рідним братом матері позивача. [PERSON] проживав разом дружиною [PERSON] за адресою: вулиця Лесі Українки, 9, село Садове, Білгород-Дністровського району, Одеської області. Оскільки [PERSON] та [PERSON] дуже хворіли та потребували сторонньої допомоги, позивач став проживати разом з ними однією сімєю, вели спільне господарство. За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого він заповідав позивачу Ѕ частку земельної ділянки площею 4,7324 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Семенівська сільська рада. 31.08.2017 року приватним нотаріусом [PERSON] позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку. Після смерті дяді позивач проживав разом з [PERSON], яка тяжко хворіла та померла 08.01.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД 512893. Факт сумісного проживання позивача з [PERSON] підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 02.07.2018 року та поясненнями свідків. За час проживання однією сімєю вони сплачували комунальні послуги, позивач здійснив ремонтні роботи, оброблював земельну ділянку. За життя [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Лесі Українки, 9, село Садове, Білгород-Дністровського району, Одеської області; 1/2 частки земельної ділянки площею 4,7324 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 12/100 частин житлового будинку № 84, вулиця Ізмаїльська, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. Позивач здійснив всі необхідні заходи щодо поховання [PERSON] З огляду на вищезазначене, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом четвертої черги. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.10.2018 року провадження по справі було відкрито за правилами загального пощовного провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2018 року витребувано з Арцизької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, що відкрилась після смерті [PERSON], яка померла 08.01.2018 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.12.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження строком на 30 днів. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.01.2018 року закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі ордеру, надав письмову заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку представленим доказам та встановивши характер і особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступного. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], померла 08.01.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 512893, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 20). Позивач [PERSON], [INFO], більше ніж пять років до моменту смерті [PERSON] (часу відкриття спадщини) проживав із останньою однією сімєю в с. Садове, Білгород-Дністровського району, Одеської області. Позивач [PERSON] з померлою були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, що в сенсі статті 3 СК України означає, що вони зі спадкодавцем проживали однією сім'єю. Позивач доглядав за [PERSON] та в останні роки її життя здійснював дії необхідні заходи для визнання її недієздатною, у звязку з погіршенням її психічного стану здоровя та згодом здійснив її поховання, що підтверджується довідками [PERSON] сільської ради від 02.07.2018 року № 2305 та від 08.02.2018 року № 458. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області від 02.07.2018 року № 2304 [PERSON], яка померла 08.01.2018 року, була зареєстрована та постійно проживала [INFO] (а.с. 21). У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Той факт, що позивач [PERSON] з померлою [PERSON] проживали однією сімєю більше пяти років підтверджується письмовими показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, встановлення факту проживання однією сімєю позивача з [PERSON] більше пяти років є необхідним для реалізації спадкових прав позивача у якості спадкоємця четвертої черги спадкування за законом. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З життя померла [PERSON] заповіт не складала. Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна: - 1/2 частки земельної ділянки площею 4,7324 га в межах згідно з планом, в тому числі по угіддям: 4,7324 га рілля, що відноситься до земель сільськогосподарського призначення, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Семенівська сільська рада, що належить на праві свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 08.10.2016 року; - житлового будинку 9, що знаходиться по вулиці Лесі Українки, в селі Садове, Білгород-Дністровського району, Одеської області, що належить на праві свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 08.10.2016 року; - 12/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: вулиця Ізмаїльська, 84, м. Білгород-Дністровський, Одеська область, що належить на підставі договору дарування частини домоволодіння від 27.01.2012 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~На час відкриття спадщини [PERSON] проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою від 02.07.2018 року № 2305 та від 08.02.2018 року № 458, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON] та письмовими поясненнями свідків та не заперечується відповідачем, позивач у строк встановлений ст. 1270 ЦК України не відмовлявся від спадщини. Таким чином позивач у відповідності до ч. 3 ст. 1270 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] та додатково встановлювати факт прийняття позивачем спадщини не є необхідним. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 07.09.2018 року № 127/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 26). Інших спадкоємців, які подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає, окрім позивача [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 20.12.2018 року № 54562246. Відповідно до ч.2 ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] та у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. Однак, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Отже права [PERSON], як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved