Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2016 року між ними зареєстровано шлюб. Вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільне господарство не ведуть. Фактично сімя розпалася, шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 11 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 жовтня 2018 року. 09 жовтня 2018 року підготовче судове засідання відкладено на 08 листопада 2018 року у зв'язку з відсутністю доказів про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду. 08 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 листопада 2018 року. 30 листопада 2018 року судове засідання відкладено на 28 грудня 2018 року у зв'язку з відсутністю доказів про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду. 28 грудня 2018 року судове засідання відкладено на 23 січня 2019 року у зв'язку з відсутністю доказів про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду. 23 січня 2019 року судове засідання відкладено на 21 лютого 2019 року у зв'язку з відсутністю доказів про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце судового розгляду. 21 лютого 2019 року позивач, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій просив позов задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, в судове засідання не з'явилася. Причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася, відзив на позов\~не подала.\~Судові повістки\~повернулася з\~відміткою про\~відсутність відповідача\~за адресою\~місця проживання,\~що зареєстрована\~у встановленому\~законом порядку,\~а також\~з відміткою\~про відсутність\~відповідача за\~адресою фактичного\~місця проживання. Також відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 05 лютого 2019 року. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається такою, що про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 57 (а. с. 7). Вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 7 зворотній бік). Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторони спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 56, ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved