Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом про визнання права власності, в якому вказує, що батьку [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колишній колгоспний двір) в с.Криве, вул.Зелена, 42, Козівського району Тернопільської області згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок. Іншими членами колгоспного двору були мати [PERSON], дружина [PERSON] та [PERSON]. 02 травня 2006 року померла [PERSON]. 30 квітня 2015 року [PERSON] помер, заповіту не залишив. [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок видане колгоспному двору. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок (А), загальною площею 91,0\~м.кв., житловою площею 57,7\~м.кв., літню кухню (Б) площею 35,1\~м.кв., сарай (В) площею 57,7\~м.кв., гараж (Г) площею 21,9\~м.кв., огорожу металеву (№1) площею 10,6\~м.кв. та ворота металеві (№2) площею 4,0\~м.кв. в с.Криве, вул.Зелена, 42, Козівського району, Тернопільської області. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Справу просить розглядати за його відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (колишній колгоспний двір) в с.Криве, вул.Зелена, 42, Козівського району Тернопільської області на підставі свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 11 червня 1991 року, підтверджується довідкою Козівського РБТІ №62 від 12 липня 2016 року (а.с.5), копією свідоцтва (а.с.7). Згідно копії погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року №187/02-14 від 11 травня 2016 року, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). 02 травня 2006 року померла [PERSON], підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ИД №023447 (а.с.9). 30 квітня 2015 року [PERSON] помер, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД №187705 (а.с.2). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №455/02-19 від 18 липня 2016 року, з [PERSON] на час смерті постійно проживав та був зареєстрований син [PERSON] (а.с.3). [PERSON] звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок видане колгоспному двору, підтверджується відмовою нотаріуса №523/01-16 від 20 липня 2016 року (а.с.4). Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Згідно ч.1 ст.123 ЦК УРСР (в ред.1963), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] та [PERSON] відмовляються від свої часток у майні колгоспного двору на користь [PERSON], підтверджується заявами від 11 травня 2016 року та 18 липня 2016 року (а.с.10,13). Відповідно ч.1 ст.347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved