Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позові вказував, що 19.05.1986 році зареєстрував шлюб з [PERSON], і вона прийняла його прізвище - [PERSON]. Шлюб зареєстрований у Відділі реєстрації цивільного стану м. Криуляне, актовий запис №55. Від шлюбу дітей немає. Посилався на те, що прожили разом всього один місяць, і між ними почали виникати непорозуміння, постійні сварки і тоді зрозумів, що скоїв велику помилку зареєструвавши шлюб. У них повністю різні характери і погляди на життя. Неодноразово просив дружину змінити свою поведінку і відношення до нього, але вона ніяких висновків для себе не робила. Жити разом стало неможливо і в 1986 році він залишив сім'ю і поїхав до сестри в іншу місцевість. З того часу ніяких відносин з дружиною не підтримує, оскільки стали чужими людьми, не цікавиться один одним, нічого спільного їх не пов'язує. На даний час у нього інша дружина, з якою прожив багато років у фактичних шлюбних відносинах і з якою є четверо дітей. Враховуючи вказані обставини прийшов до висновку, що надалі спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сім'я існує формально, миритися не бажає. Невирішених майнових питань між ними немає. Просив розірвати шлюб між ним [PERSON], що зареєстрований 19.05.1986 році у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кагульського району, Молдова, актовий запис №55. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У випадку неявки відповідача щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про місце, день та годину слухання справи, в адресованій суду заяві просила справу розглядати і її відсутності, щодо вирішення позову покладається на суд. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 19.05.1986 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у сільській раді с. Крікова Криулянського району, Молдова, актовий запис №55, що підтверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 28.01.2016 року, виданого РАЦС сектора Ришкань, мун. Кишинів та його нотаріально посвідченим перекладом з румунської на українську мову. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прийняла прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей немає. [PERSON] є громадянкою Республіки Молдова. Відповідно до пп.2, 4 ст.26 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий -громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу провадиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган якої порушив справу. У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 2, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, на території якого подружжя має місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, компетентними є органи обох Договірних Сторін. Статтею 48 вказаного договору передбачено визнання і виконання рішення судів з цивільних справ. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз'яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, спільно не проживають з 1986 року, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних стосунків, позивач на примирення не згідний, він довів, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, їх сім'я розпалась остаточно, а тому позов підлягає задоволенню. Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами. На підставі ст.ст.110, 112, 114 СК України, пп.2, 4 ст.26, ст.48 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ЗУ «Про міжнародне приватне право»,

Outcome: approved