Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі договору про надання правової допомоги та в інтересах позивачів, 04.02.2016 року звернулась до суду з позовом в якому, з урахування уточнених позовних вимог, просить суд визнати за позивачами право власності по ? частині за кожним на земельну ділянку площею\~3,2609 га в межах згідно з планом, розташовану на територію Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 18.02.2014 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, однак у звязку з тим, що Управління Держземагенства у [PERSON] районі Чернігівської області не надає витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оскільки частина земельної ділянки накладається на лісосмугу, то позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю ділянку у нотаріальному порядку. До судового засідання представник позивачів подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні уточнені вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Левковицької сільської ради у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. Представник третьої особи на стороні відповідача - Управління Держземагенства у [PERSON] районі Чернігівської області, у судове засідання не зявився, начальником Управління завчасно подано заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, заперечень до заявлених позовних вимог Управління не має, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи на стороні відповідача - [PERSON] районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, від завідуючої нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. Представник третьої особи на стороні відповідача - [PERSON] районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні питання покладається на розсуд суду. Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №226982 [PERSON] помер 18 лютого 2014 року у віці 84 років у м. Чернігові. /а.с.36/ За життя, 24.07.2008 р. [PERSON] зробив заповіт за яким на випадок смерті все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON], де б воно не знаходилось і з чого б не складалося. /а.с.37 зворотна сторона/ Згідно копій свідоцтв про народження серії «ІІ-РА» №622900 та серії «УШ» №124604 [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON]. /а.с.6, 31 / Наведене свідчить, що позивачі по справі є спадкоємцями за заповітом та спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], в силу приписів ст.ст.1222, 1261 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 3,48 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надана у власність на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 02.04.2002 року №164, що розташована на території Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка належала спадкодавцю на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії «ІІ-ЧН» №037035, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23228, виданого головою [PERSON] райдержадміністрації 24.06.2002 року. /а.с.4/ Належність [PERSON] вказаної земельної ділянки на праві власності підтверджується також витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Управління Держземагенства у [PERSON] районі Чернігівської області №29-28-0.3-8344/2-15 від 09.09.2015. /а.с.8/ Однак, як вбачається з повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру №РВ-7400040982014, [PERSON] було відмовлено у наданні запитуваних відомостей з Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 7425587700:05:000:1005 накладається на землі лісового фонду (лісосмуга). /а.с.6/ Як видно з кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого на замовлення позивачів [PERSON] районним виробничим відділом ЧРФ ДП «Центр ДЗК», фактична площа земельної ділянки (пай) №8, рілля 3,2609 га. /а.с.43/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачами, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №267/2014 та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №1260/02-31 від 21.05.2015 року, позивачі прийняли спадщину [PERSON], подавши 13.06.2014 року відповідні заяви до [PERSON] районної державної нотаріальної контори, однак їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку із-за відсутності витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. /а.с.7, 35-38/ Таким чином, позивачі не мають можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, із-за накладання однієї ділянки на обєкт лісового фонду, отже існує спір про право і права та інтереси [PERSON] і [PERSON] порушуються, з незалежних від них причин. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність спадкодавця [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати належний правовстановлюючий документ, з усуненням порушень земельного законодавства, саме на імя спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що за життя [PERSON], на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації належала земельна ділянка площею 3,48 га, однак при виготовленні технічної документації до цієї ділянки увійшла земельна ділянка площею 0,2191 га на якій знаходиться обєкт лісового фонду лісосмуга, що є порушенням вимог ЗК України, адже [PERSON] передавалась у власність ділянка сільськогосподарського призначення, а не лісового фонду. Отже, з метою захисту прав та інтересів позивачів, суд вважає за можливе визнати за ними, як за спадкоємцями за заповітом після смерті батька [PERSON], право на земельну ділянку розміром 3,2609 га (рілля), яка розташована на території Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, за виключенням ділянки лісосмуги площею 0,2191 га (3,48 га 0,2191 га). Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved