Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, неустойки, процентів річних за договором позики. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він та відповідач [PERSON] 13.09.2017 року уклали договір позики. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу позику в сумі 2100000,00 гривень, а відповідач зобов'язувався повернути позичені грошові кошти, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Відповідач не виконував свої зобов'язання за договором позики, в зв'язку з чим станом на 01.12.2017 року має наступну заборгованість: основна заборгованість 2100000,00 грн., штраф 210000,00 грн., пеня 48156,16 грн., три відсотки річних 5350,68 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 2363506,84 грн. та витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про визнання позову, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] дійсно отримав в борг від [PERSON] 2100000,00 грн., які зобов'язувався повернути у строк до 31.10.2017 року, однак через скрутне матеріальне становище наразі не має можливості виконати взяті на себе зобов'язання. Згідно з частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], та відповідач [PERSON] 13.09.2017 року уклали договір позики б/н. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу позику в сумі 2100000,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути позику не пізніше 31.10.2017 року, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, зміна умов зобов'язання тощо. Відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики, в зв'язку з чим станом на 01.12.2017 року має прострочену заборгованість з повернення позики 2100000,00 грн. Пунктом 5.3. договору позики передбачений обов'язок відповідача сплатити штраф у розмірі 10% від розміру несвоєчасно повернутих грошових коштів, у випадку прострочення [PERSON] строку повернення позики більше ніж на 10 календарних днів. У відповідності до п. 5.4. договору позики, незалежно від усіх інших умов цього договору, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язання, встановленого п. 4.4. цього договору, позичальник зобов'язується сплатити на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення. Згідно з приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання Оскільки станом на дату подання позову, так і станом на дату судового засідання відповідач не повернув позивачу позичені кошти, з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 10% від простроченої суми - 210000,00 грн. та пеня у розмірі 48156,16 грн. Розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з відповідача підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення із відповідача трьох процентів річних від простроченої суми. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного та враховуючи, що відповідач позов визнав, суд визнає вимогу позивача про стягнення трьох процентів річних у розмірі 5350,68 грн. обґрунтованою. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповдіача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості в загальному розмірі 2 363 506,84 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі - 2 100 000 грн., три відсотки річних в розмірі 5 350,68 грн, штраф в розмірі - 210 000 грн., пеня в розмірі - 48 153,16 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 8000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved