Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 05 липня 2012 року між ним та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.07.2012 року та зроблений актовий запис за №186. Позивач зазначив, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ними. [PERSON] повідомив, що у них з відповідачкою неприязні стосунки, немає взаємоповаги, вони майже не спілкуються разом, через постійні сварки щодо різного погляду на сімейне життя та ведення спільного господарства їхній шлюб розпався. Реєстрація шлюбу носить суто формальний характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя вони не несуть. Також позивач вказав, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, а формальне перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. На підставі викладеного, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій повідомила, що проти позовних вимог не заперечує та просить суд розірвати шлюб між нею та позивачем. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] остання повідомила про те, що не заперечує проти її задоволення, оскільки наразі не має можливості забезпечити дитині гідні умови для проживання та розвитку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, суд прийшов до наступних висновків. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 186 від 05.07.2012. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Від шлюбу позивач та відповідач мають одну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, подружнє життя між сторонами не склалося через те, що між ними закінчилась подружня довіра, стосунки суттєво погіршились, вони проживають окремо, шлюбні відносини між собою не підтримують. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Одночасно, враховуючи, що відповідачка не заперечує проти проживання неповнолітньої дитини [PERSON] з батьком у зв`язку з неможливістю забезпечення дитині гідних умов для проживання та розвитку, суд дійшов висновку, що вимога впозивача про визначення місця проживання дитини з батьком підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved