Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Сєвєродонецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, в якій просить припинити стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], дочки - [PERSON], та стягнути з [PERSON], аліменти на користь [PERSON], на утримання вказаних неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - [INFO], посилаючись на наступне. Згідно рішення Сєвєродонецького міського суду від 28.04.2017 року з [PERSON] (надалі - позивач) утримуються аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] (надалі - відповідач) на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу позивача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - 04.10.2029 року. Проте, з 16.11.2017 року, згідно рішення № 555 Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради діти постійно проживають з позивачем та знаходяться на повному утриманні останнього. Разом з тим, аліменти продовжують утримуватися з позивача на користь відповідача, хоча діти проживають з позивачем і надалі будуть проживати разом з позивачем, адже відповідач не утримує своїх дітей та не має постійного місця проживання. Таким чином, з позивача стягуються аліменти на утримання дітей, хоча фактично вже 7 місяців саме позивач, а не відповідач утримує самотужки дітей, тобто на користь відповідача продовжують нараховуватися аліменти з позивача, хоча відповідач не утримує дітей і окремо проживає від них, а це суперечить основним засадам отримання аліментів. Більше того, відповідач взагалі не підтримує жодних стосунків з дітьми на теперішній час. Оскільки, відповідач мешкає окремо від дітей, а діти мешкають з позивачем і надалі будуть мешкати з позивачем, він вважає, що стягнення з нього аліментів на користь відповідача підлягає припиненню, адже аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким постійно проживає дитина. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Позивач додатково пояснив, що діти постійно проживають з ним та він повністю утримує дітей щонайменше з осені 2017 року, більш точної дати він не пам'ятає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. В судове засідання представник третьої особи не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача та позивач не заперечували проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона з вересня 2017 року працює на посаді соціального фахівця в Сєвєродонецькому міському центрі для сім'ї, дітей та молоді, в сферу її відповідальності входить в тому числі смт. Борівське. У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до вищевказаного центру із проханням взяти участь у справі щодо визначення з ним місце проживання його дітей. Нею, [PERSON], було зроблено акт обстеження умов проживання дітей, які проживають разом з батьком. У дітей було все необхідне для життя та розвитку. Участь у вихованні дітей беруть батько, дід та баба. З вересня 2017 року мати не приймає будь-якої участі у вихованні дітей. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його сином. Вже на протязі одного року та чотирьох місяців діти сторін проживають з батьком (позивачем), бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS]. Мати за цей час дітьми взагалі не цікавилася. Батько (позивач) придбаває продукти для дітей, одяг, а він, [PERSON], придбав обом дітям планшети. У дітей є все необхідне. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] є її сином. З 30.05.2017 року, коли відповідач сама попросила забрати від неї дітей, діти сторін проживають з батьком (позивачем), бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS]. Мати за цей час дітьми взагалі не цікавилася. Батько (позивач) придбаває продукти для дітей, одяг, іграшки, у дітей є все необхідне. В 2017-2018 роках діти відвідували «нульовий» дошкільний клас у школі в смт. Борівське, а з вересня 2018 року пішли до першого класу школи в смт. Борівське. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 30 липня 2011 року Виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради Кремінського району Луганської області, [PERSON] та [PERSON] 30 липня 2011 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 3. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 11 жовтня 2011 року Борівською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] народився [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 32. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. З копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 17 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис № 6. Батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 квітня 2017 року по справі № 428/2673/17, стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 березня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття - [INFO]. Рішення набрало законної сили 11 травня 2017 року. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року по справі № 428/2766/17, шлюб, зареєстрований 30.07.2011 р. виконавчим комітетом Кудряшівської сільської ради Кремінського району Луганської області, актовий запис № 3, між [PERSON] і [PERSON], розірвано. Рішення набрало законної сили 25 вересня 2017 року. З копії рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради «Про визначення місця проживання малолітніх: [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2013 р.н.» № 555 від 16 листопада 2017 року вбачається, що визначено місце проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Попереджено батьків про недопустимість налаштування дітей проти кожного з батьків. Згідно із копією довідки № 104, виданої Борівським навчально-виховним комплексом (загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 23 травня 2018 року, [PERSON] дійсно є вихованцем дошкільної групи Борівського навчально-виховного комплексу (загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Сєвєродонецької міської ради Луганської області. Відповідно до копії довідки № 105, виданої Борівським навчально-виховним комплексом (загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 23 травня 2018 року, [PERSON] дійсно є вихованцем дошкільної групи Борівського навчально-виховного комплексу (загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Сєвєродонецької міської ради Луганської області. З довідки № 833, виданої Борівської селищною радою міста Сєвєродонецька від 29 травня 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає і зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та дійсно має склад сім'ї: дружина - [PERSON], [INFO], (відповідач по справі), син позивача - [PERSON], [INFO], дочка позивача - [PERSON], [INFO], мати позивача - [PERSON], [INFO], батько позивача - [PERSON], [INFO], брат позивача - [PERSON], [INFO]. Стосовно позовних вимог про припинення стягнення аліментів за рішенням суду, суд зазначає, що за змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним з способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є виплата аліментів за рішенням суду тим із них, хто проживає окремо. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Тобто, стягнення аліментів за рішенням суду є способом участі у витратах на утримання дитини того з батьків, який проживає окремо від дитини. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ч. 1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). В силу статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно із п. 3. ч. 2 ст. 18 СК України способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Як встановлено судом, підставою звернення позивача до суду з приводу звільнення від сплати аліментів на користь відповідача стало не проживання неповнолітніх дітей з матір'ю, на користь якої раніше були стягнуті аліменти на їх утримання. Вказані діти за твердженням позивача тривалий час, а саме з 16 листопада 2017 року, проживають разом з ним. Факт проживання дітей сторін з позивачем протягом тривалого часу (щонайменше, безперервно з вересня 2017 року до часу ухвалення цього рішення) підтверджується рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради «Про визначення місця проживання малолітніх: [PERSON], 2011 р.н., [PERSON], 2013 р.н.» № 555 від 16 листопада 2017 року, а також показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей сторін за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 квітня 2017 року по справі № 428/2673/17, адже стягнення аліментів з того з батьків, з ким тривалий час проживають діти є несправедливим та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 181 СК України. При цьому суд вважає за необхідне роз'яснити, що по-перше припинення сплати аліментів має відбутися з часу набрання цим рішенням законної сили, адже про припинення обов'язку по сплаті аліментів з певної дати позивач не просив і зміна розміру аліментів або їх припинення має відбуватися з часу набрання судовим рішенням законної сили, а по-друге в разі зміни істотних обставин щодо порядку матеріального утримання та місця проживання дітей сторін - кожна заінтересована сторона матиме право подати новий позов до іншого з батьків про стягнення аліментів на утримання дитини. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи те, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], дочки - [PERSON], [INFO], які є її неповнолітніми дітьми, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Розмір аліментів на двох дітей в 1/3 частці від доходу відповідача відповідає обставинам справи, а також усталеній судовій практиці щодо визначення розміру аліментів на утримання двох дітей за відсутності інших особливих обставин. Доказів наявності у відповідача інших утриманців до суду не надано. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат в частині позовних вимог про припинення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей підтверджується квитанцією № 5 від 25.06.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Вказана сума судових витрат має бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати в разі задоволення позову мають стягуватися з відповідача в дохід держави. Разом з тим, суд в порядку ч. 9 ст. 141 ЦПК України враховує, що цей спір виник, в тому числі, внаслідок тривалого невжиття позивачем заходів з приводу звільнення від обов'язку по сплаті аліментів. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивач в силу Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в цій справі за вимоги про стягнення аліментів і суд не може покласти сплату судового збору на нього, суд вважає за необхідне судові витрати у цій справі віднести на рахунок держави. Саме такий розподіл судових витрат є найбільш розумним та справедливим із урахуванням обставин цієї справи. У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved