Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~в якій\~просить визнати\~відповідача таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням,\~-\~квартирою [ADDRESS] .\~В обґрунтування\~позову зазначив,\~що позивач\~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 08.02.2013\~придбав квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Відповідач [PERSON] ,\~який зареєстрований\~за зазначеною\~адресою,\~в квартирі\~ [ADDRESS] не\~проживає та\~не з`являється.\~Позивач з\~відповідачем в\~родинних відносинах\~не перебуває.\~У зв`язку\~з тим,\~що реєстрація відповідача порушує його права, як власника, вважає, що відповідач є таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням, тому звернув до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді від 12.01.2021 по справі відкрито загальне позовне провадження, розпочате підготовче провадження, та призначене підготовче судове засідання, відповідачу наданий строк для надання відзиву на позов. Ухвалою суду від 25.01.2021 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до розгляду по суті. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Відповідно до ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Таким чином, суд вважає за можливе, в порядку ч.9\~ст.28 ЦПК України, розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідача, за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що фактичне місце проживання (перебування) відповідача невідоме, він сповіщався про час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Таким чином, згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, відповідач [PERSON] повідомлений про дату,час і місце розгляду справи належним чином. Ухвалою суду від 11.03.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення (частина 2 статті 16 ЦК України). В силу частин 1,3 ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач [PERSON] є єдиним власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу вищезазначеної квартири від 08 лютого 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.02.2021. У квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 07.06.2007 по теперішній час зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи за вих№13-19/23 від 05.01.2021 відділу реєстрації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Токмацької міської ради, яку надано на запит суду. Відповідно до довідки ОСББ «Альянс-62» від 22.12.2020, [PERSON] зареєстрований, але не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з лютого 2013 року. Відповідно до ст. 30, ст.41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.319, ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно\~ст. 383 ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що відповідач не є власником спірної квартири, не несе обов`язків, що випливають з договору найму житлового приміщення, але залишається зареєстрованим у спірній квартирі, що спричиняє позивачу перешкоди у користуванні належною квартирою та порушує його права власника, що має істотне значення. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача окрім судового, немає. Згідно з ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України(ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316,317,319,321 ЦК України). Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Outcome: approved