Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 16 672,93 грн.; пеню у розмірі 1 336,51 грн.; збитки від інфляції у розмірі 251,13 грн., 3% річних у розмірі 129,00 грн. та судові витрати у вигляді судового збору. Позивні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2019 о 13 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Бастіонна, 3/12, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Оскільки, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, на підставі ст.ст. 33, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон) позивач 25.06.2019 звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач зазначає, що між ним та відповідачем не було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, позивач не відмовлявся від проведення експертизи. З урахуванням вказаного, позивач звернувся на власне замовлення до суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт» з проханням провести оцінку вартості матеріального збитку. На виконання умов договору ТОВ «Клевер Експерт» було складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №340/07-19 від 02.07.2019, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 60 262,50 грн. з ПДВ та 53 957,17 грн. без ПДВ. Позивач зазначає, що листом від 01.08.2019 він долучив зазначений звіт до матеріалів страхової справи. Однак, 06.08.2019 відповідачем було праведено страхове відшкодування лише у розмірі 27 793,69 грн. Водночас, заява позивача від 19.08.2019 про перегляд суми страхового відшкодування була проігнорована відповідачем. За викладених обставин, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав. Представник відповідача в своєму відзиві заперечував проти позову, вказав, що оскільки позивач не погодився із сумою страхового відшкодування, відповідач звернувся до ТОВ «ЗСУ Україна» для проведення незалежної оцінки з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного автомобілю марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1996015 від 16.09.2019, складеного ТОВ «СЗУ Україна», матеріальний збиток складає 37 284,24 грн. Поряд з цим, відповідач вказує на те, що Звіт, складений на замовлення позивача, не відповідає вимогам закону і на його підставі не може бути здійснений розрахунок страхового відшкодування. За викладених обставин, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 17.01.2020 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив сторонам строки для надання заяв по суті справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008, зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з вимогами п.п. 1-3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, в силу вимог ст.ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2019 о 13 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Бастіонна, 3/12, відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «BMW», д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності позивачу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача, що вбачається з Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ4718238, про що свідчить витяг з бази даних МТСБУ про дійсність дії полісу на дату ДТП. Згідно з Полісом №АМ4718238, розмір страхової суми за шкоду, завдану майну на одного потерпілого становить 100 000,00 грн. 25.06.2019 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. За замовленням позивача було проведено оцінку вартості матеріального збитку та складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №340/07-19 від 02.07.2019, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 60 262,50 грн. з ПДВ та 53 957,17 грн. без ПДВ. 19.08.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про перегляд суми страхового відшкодування. Водночас, листом від 20.09.2019 відповідач повідомив позивача про те, що ПрАТ «АСК «Інго Україна» звернулось до ТОВ «СЗУ Україна» з метою визначення вартості матеріального збитку, та з урахуванням здійсненого Звіту, вартість збитків складає 37 284,24 грн., з огляду на що відповідач погодився доплатити позивачу 8 490,55 грн. Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 33, 34 Закону передбачено порядок звернення у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Відповідно до п. 35.1. cт. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 36.1. ст. 36 Закону, страховик,

Outcome: approved