Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] звернувася до суду з позовом до Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в письмовому клопотанні просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти його задоволення. За положеннями ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 18 січня 2018 року. Заповітом, посвідченим Вдовиченко Є.М., секретарем виконавчого комітету Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 17 грудня 2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №168, [PERSON] , все своє майно, де б воно не складалось на день її смерті заповіла [PERSON] . Вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №4109074 та він є чинним на день смерті спадкодавця. Згідно даних спадкової справи № 159/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної Кривоозерською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 29 червня 2018 року, позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством строк. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як встановлено із матеріалів справи, позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав на земельні ділянки у нотаріальному порядку, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Факт належності [PERSON] на день її смерті земельних ділянок: 1- площею 3.6149 га., з кадастровим номером 4823982200:02:000:0367; 2- площею 0.0426 га., з кадастровим номером 4823982200:02:000:0821, розташованих в межах території Луканівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підтверджується даними архівної копії державного акта на право приватної власності за землю МК №016107, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 12 травня 2004 року та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4808311002019 від 24 грудня 2019 року, №НВ-4808310942019 від 24 грудня2019 року. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги, дане право ніким не оспорюється, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved