Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду\~ з вищевказаним позовом, відповідно до якого, просив: - звільнити з під арешту все рухоме майно, що належить [PERSON], накладене виконавчим листом №2-3583 від 13.06.2012 року Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 441933,38 грн. на користь ПАТ «Ерсте Банк». На обґрунтування позову зазначено, що на виконанні у Кіровському (Фортечному) відділі державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3583 від 13.06.2012 року Кіровського районного суду міста Кіровограда про стягнення з [PERSON] боргу. Дане виконавче провадження завершено 23.11.2012 року. 14.07.2016 року [PERSON] звернувся до Фортечного відділу державної виконавчої служби для звільнення арешту з рухомого майна, яке належить йому на праві приватної власності. Проте, 18.07.2016 року він отримав відповідь, що виконавча служба не має в розпорядженні будь-якої інформації, так як виконавче провадження та журнали обліку виконавчих проваджень знищено. Звернувшись до відділу ДВС боржнику повідомили про право звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна. Тому, враховуючи вищевикладене позивач вважає, що на даний час відпали підстави для існування арешту на його майно, оскільки на теперішній час, через існування заборони відчуження він позбавлений можливості на свій розсуд розпорядитись своїм майном. Позивачнадав до суду заяву відповідно до якої просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача, також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Представник Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кіровограда головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012 року старшого державного виконавцем [PERSON], накладено арешт на автомобілі MERCEDES-BENZ 220E, державний номер [NUMBER] та SCHMITZ SPR 24 державний номер [NUMBER], що належать [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу. 18.07.2016 року [PERSON] повідомлено Фортечним відділом ДВС м. Кіровограда головного територіального відділу юстиції в Кіровоградській області про те, що більш детальну інформацію щодо накладення арешту на його майно надати не надається можливим, оскільки виконавче провадження та журнали обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцеві знищено, у звязку з закінченням терміну зберігання, на підставі акта про знищення виконавчих проваджень та відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби». На підставі викладеного позивачу запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про зняття арешту з належного йому майна(а.с. 12). Відповідно до ч. 1. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання Торжника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог щодо скасування арешту з автомобілів: MERCEDES-BENZ 220E, державний номер [NUMBER] та SCHMITZ SPR 24 державний номер [NUMBER], що належать [PERSON] та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу, оскільки необхідність арешту з виконанням судового рішення відпало. Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Outcome: partial