Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Хвиля», Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, про визнання права на земельну частку (пай). 06.06.2018р. представник позивача подав письмову заяву про поновлення пропущеного строку для подання позовної заяви про визнання права на земельну частку (пай), яка обґрунтована відсутністю у позивача відомостей про всі обставини, пов`язані з процесом паювання землі колективної власності, відсутності документального підтвердження даних обставин, юридична необізнаність, які стали поважною підставою для пропуску строку. В судовому засіданні позивач суду пояснив, що в 1995р. КПСП «Майорівське» отримало державний акт на право колективної власності на землю, після чого був складений список членів колгоспу які мають право на земельну частку (пай), однак в даний список він не був внесений, оскільки проходив військову службу. Після проходження строкової служби в армії в 1996 році він дізнався проте, що його не було внесено до списку осіб які мають право на земельну частку (пай). Він звертався до керівництва колгоспу з метою отримання свого паю, однак йому повідомляли про відсутність вільної землі. Коштів для звернення за юридичною допомогою і до суду в нього не було. Він вважає, що має право на земельну частку (пай) оскільки був членом КПСП «Майорівське» і його право на отримання земельного паю порушене. Також пояснив, у зв`язку з тим, що він не був внесений до списку осіб членів КПСП, тому сертифіката на право на земельну частку (пай) не отримав. Представник позивача в судовому засіданні суду пояснив, що 28.05.1991р. позивач був прийнятий в члени колгоспу «Хвиля революції», а 04.07.1991р. було затверджено рішення правління цього колгоспу про прийняття позивача в члени колгоспу. 05.02.1994 році на загальних зборах колгоспників колгоспу «Хвиля революції» було прийнято рішення про реорганізацію колгоспу в колективно пайове сільськогосподарське підприємство «Майорівське» із затвердженням статуту цього підприємства. Розпорядженням представника Президента України (Новобузька районна державна адміністрація Миколаївської області) від 31.03.1994р. №101 «Про державну реєстрацію статутів колективно пайових сільськогосподарських підприємств «Подільське», «Майорівське» зареєстрований статут КПСП «Майорівське». З 28.06.1994р. по 07.03.1996р. позивач проходив строкову військову службу. 01.03.1997р. був звільнений з КПСП «Майорівське» за власним бажанням. Розмір земельної частки (паю) який повинен був бути виділений позивачу становить 6,43 умовних кадастрових гектарів. Оскільки під час паювання землі позивач проходив військову службу, він не був внесений до списку громадян членів КПСП «Майорівське», не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), хоча залишався членом цього сільськогосподарського підприємства. Строк звернення до суду за захистом своїх прав позивач пропустив з поважних причин, які пов`язані з відсутністю документальних підтверджень процесу паювання землі колективної власності, юридична необізнаність, що перешкоджало в межах позовної давності звернутися до суду. Крім того, прояснив, що після закінчення проходження військової служби у 1996 році позивач дізнавшись про відсутність його прізвища в списках громадян членів КПСП «Майорівське», до роботи не приступав і 01.03.1997р. звільнився за власним бажанням. Отже, позивач про порушення свого права довідався в 1996 році, а з позовом звернувся до суду лише в 2018 році, оскільки цьому заважали поважні причини. Представник СГВК «Хвиля» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні суду пояснила, що частково згодна з позов, а саме в частині невнесення у списки КПСП «Майорівське» позивача, як члена колективного сільськогосподарського підприємства. Звернула увагу суду на пропущення позивачем строку позовної давності для звернення за захистом свого порушеного права та відсутність поважних причин для його поновлення. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 28.05.1991р. позивач був прийнятий в члени колгоспу «Хвиля революції» (арк. спр. 3). 04.07.1991р. загальними зборами колгоспників затверджено виписки з протоколів рішень правління колгоспу про прийняття до членів колгоспу [PERSON] ( арк. спр. 4). Згідно протоколу №1 від 05.02.1994р. звітних зборів членів колгоспу «Хвиля революції» було прийнято рішення про реорганізацію колгоспу «Хвиля революції» в колективно пайове сільськогосподарське підприємство з назвою «Майорівське»; запропоновано подати заяви про вихід з членів колгоспу і вступити до членів КПСП; затверджено статут КПСП «Майорівське»; положення про КПСП; правила внутрішнього трудового розпорядку; положення про ревізійну комісію; затверджено оплату праці КПСП (арк. спр. 5-7). \~ \~ \~ \~Розпорядженням представника Президента України від 31.03.1994р. №101 «Про державну реєстрацію статутів колективно пайових сільськогосподарських підприємств «Подільське» і «Майорівське» зареєстровано статут КПСП «Майорівське» (арк. спр. 8). Відповідно до довідки №2738 від 26.12.2017р. виданої Новобузьким районним військовим комісаріатом Миколаївської області [PERSON] з 28.06.1994р. по 07.03.1996р. проходив строкову військову службу ( арк. спр. 12). 22.03.1995р. відповідно до рішення Новобузької районної ради народних депутатів №205 КПСП «Майорівське» було передано землю у колективну власність 2384,8 гектарів. 01.12.1995р. КПСП «Майорівське» було видано державний акт серії МК №14 на право колективної власності на землю. [PERSON] до списку осіб, що додається до цього державного акту, внесений не був (арк. спр. 62-63). Відповідно до довідки відділу у Новобузькому районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, по КПСП «Майорівське» середній розмір земельної частки ( паю) складає 6,43 умовних кадастрових гектарів (арк. спр. 13). Розпорядженням Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області від 15.01.2000р. №51-р «Про перереєстрацію КПСП «Майорівське» в сільськогосподарський виробничий кооператив «Хвиля», як його правонаступника, у зв`язку із зміною форми власності (арк. спр. 9). Відповідно до запису в трудовій книжці колгоспника [PERSON] 01.03.1997р. був звільнений за власним бажанням з КПСП «Майорівське» (арк. спр. 10). На підставі довідки №296 від 21.11.2000р. виданої головою ліквідаційної комісії СГВК «Хвиля», [PERSON] помилково не був внесений до списків пайщиків КПСП «Майорівське» (арк. спр. 77). Згідно ст.\~2\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)»\~від 05.06.2003\~року передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як встановлено в судовому засіданні та зазначено і не заперечується позивачем, останній не отримував сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до п.п.1-2Указу Президента України №720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»(далі - Указ Президента України №720/95), ст.ст. 1-2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За змістом ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.09.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ Президента) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання, - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Оскільки спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004р., то до цих правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року, в редакції, яка діяла на момент їх виникнення. Відповідно до ст. ст. 71, 75, 76\~ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Крім того, згідно ст.\~80\~цього Кодексу закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, підставою для відмови в задоволенні позову [PERSON] є закінчення строку позовної давності.

Outcome: dismissed