Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «ФК «Аланд» (далі - відповідач), треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Ю.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивачем отримано три постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 11 січня 2021 року у виконавчому провадженні № 64054008 про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. Так, приватним виконавцем відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 5 жовтня 2020 року № 61358 про стягнення з неї на користь відповідача боргу у розмірі 97558,78 гривень. У зв`язку з цим до Чехівського психоневрологічного інтернату направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вважала вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням норм діючого законодавства. Зокрема, позивач стверджувала, що між нею та відповідачем жодних договірних відносин не виникало; будь-яких повідомлень від відповідача не надходило; відповідач попередньо з жодними вимогами до неї не звертався, суми заборгованості не пред`являв, обґрунтувань не надавав, погашення не вимагав. Вказані порушення зі сторони відповідача позбавили можливості позивача виконати вимоги відповідача або оспорити їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню на підставі виконавчого напису, чим порушив положення Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з цим позивач просив суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачем також подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2021 року зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак явку свого представника до суду не забезпечив з невідомих причин, відзиву на позов не надіслав. Треті особи - приватний нотаріус Горай О.С. і приватний виконавець Мельник Ю.А. обізнані про наявність даного судового спору за їх участю, оскільки отримували процесуальні документи у справі, однак до суду не прибули, письмових пояснень не надіслали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. З копії матеріалів виконавчого провадження № 64054008, які надіслані до суду на виконання ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року, вбачається, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 5 жовтня 2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 61358 (а.с. 63) про стягнення з [PERSON] (позивач) на користь ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) несплаченої в строк за кредитним договором № R53100251014B від 4 травня 2012 року заборгованості у розмірі 97058,78 гривень, яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 37422,70 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 59636,08 гривень. Крім того, за вчинення вказаного виконавчого напису з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення плата у розмірі 500,00 гривень, а разом грошові кошти у розмірі 97558,78 гривень. Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 11 січня 2021 року серії ВП № 64054008 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 5 жовтня 2020 року № 61358 (а.с. 69-70); стягнуто з боржника основну винагороду у розмірі 9755,88 гривень (а.с. 72-73); визначено для боржника загальну суму мінімальних витрат 669,00 гривень (а.с.с 75-76). Крім того, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Ю.А. від 29 січня 2021 року серії ВП № 64054008 звернуто стягнення на доходи боржника, які вона отримує у Чехівському психоневрологічному інтернаті (а.с. 15-16). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями нотаріусу подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.1. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. За таких обставин виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Документом, що встановлює прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, є заява стягувача про прострочення платежу, передана боржнику безпосередньо стягувачем або надіслана боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передана через нотаріуса в порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». При цьому, вказані документи не є підтвердженням існуючого боргу, вони лише можуть доповнювати інформацію про існуючий борг. Заява боржника про підтвердження ним суми боргу, письмова відповідь боржника стягувачу про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо - також документи, які є додатковою інформацією про наявність боргу. Чинним законодавством не надано визначення поняття «безспірна заборгованість», тому підтвердження наявності заборгованості боржника щодо виконання грошового зобов`язання стосовно юридичних осіб має ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором, виходячи з такого. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством; фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Так, зі змісту ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином завірені копії документів, які були надані ТОВ «ФК «Аланд» (відповідачем) на підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] (позивача), та стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису від 5 жовтня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 61358. Однак з відкритих джерел у мережі Інтернет вбачається, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року № 1 анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с. 81). За таких обставин ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2021 року вказані документи витребувані у ТОВ «ФК «Аланд» (відповідача) та Житомирського обласного державного нотаріального архіву. Зі змісту листа ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) від 20 квітня 2021 року № б/н останнє надало приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі; при цьому документи були виготовлені в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялись; в подальшому оригінал кредитного договору і виконавчий напис нотаріуса пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю (а.с. 92). Згідно з листом Житомирського обласного державного нотаріального архіву від 22 квітня 2021 року № 1080/01-22 станом на 22 квітня 2021 року документи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. за 2020 рік до нотаріального архіву на зберігання не передавалися (а.с. 94). Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 5 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц (провадження № 61-7410ск18). Водночас законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів сторін та оцінки наданих ними доказів. Проте відповідач та приватний нотаріус Горай О.С. витребуваних судом документів, які б свідчили про безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, суду не надали. При цьому інші учасники справи таких документів у своєму розпорядженні не мають. Разом з тим з наявних в матеріалах справи документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направляв відповідач позивачу письмову вимогу (повідомлення) про наявність такої заборгованості та чи отримував її позивач. Зокрема, наявна в матеріалах виконавчого провадження № 64054008 копія кредитного договору від 4 травня 2012 року № R531002511014В, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» і позивачем, не можу бути розцінена судом як належний і допустимий доказ наявності заборгованості, а тим більше безспірності її розміру (а.с. 56-62) Вказані обставини, на переконання суду, достеменно свідчать про відсутність такої обов`язкової умови для вчинення виконавчого напису як безспірність розміру заборгованості, оскільки позивач, звернувшись до суду з даним позовом, фактично підтвердив незгоду з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що позивачем цілком доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, а відповідачем доводи позивача не спростовано, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 908,00 гривень, а також сплачений під час подання заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 454,00 гривень. Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому вони продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved