Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON], діючи на підставі довіреності та в інтересах [PERSON], 18 листопада 2016 року звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Затварницької Інни Петрівни незаконними та визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Затварницької І.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 грудня 2015 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], за [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 30.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Богуслав» та [PERSON] було укладено кредитний договір №19/02-КР-31/2012. У забезпечення виконання кредитного договору між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки №1521 від 30.05.2012 року, предметом якого стали земельна ділянка площею 0,1032 га, кадастровий номер [NUMBER] та житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 301,6 кв.м., що знаходяться по [ADDRESS]. На даний час позивачу стало відомо, що право власності на вищезазначену земельну ділянку та будинок було зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу між ПАТ «Банк Богуслав» та [PERSON] Вищевказаний договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою Інною Петрівною. Позивач вважає, що перехід права власності на належні їй земельну ділянку та житловий будинок відбувся незаконно, що призвело до порушення її прав, які підлягають захисту в судовому порядку, з огляду на наступне. По-перше, у відповідача було відсутнє право здійснення реєстрації права власності за [PERSON] без вчинення нотаріальної дії з майном, оскільки повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язується законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном, а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою Інною Петрівною нотаріальна дія з нерухомим майном не учинялась. Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно - не мало місця. По-друге, відповідач не мала права реєструвати право власності на предмет іпотеки за [PERSON], оскільки не було дотримано передбаченого законодавством про іпотеку порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності. Позивач не отримував жодних повідомлень про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, у зв'язку з чим [PERSON] була умисно позбавлена права письмово повідомити банк про свій намір купити предмет іпотеки. Тобто, іпотекодержателем не дотримано умов іпотечного договору та законодавства стосовно позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. По-третє, відповідачем було вчинено нотаріальні дії щодо спірного майна не за місцем його розташування, поза межами нотаріального округу, в рамках якого відповідач має право здійснювати нотаріальну діяльність. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацом другим і третім частини п'ятої статті третьої Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно частини 3 статті 13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу. А оскільки, предметом іпотеки є нерухоме майно, яке розташоване у с. Клочків Чернігівського району Чернігівської області, а відповідач є приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, то Затварницька І.П. здійснила державну реєстрацію права власності на спірне майно у супереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Закону України «Про нотаріат». Таким чином, позивач вважає, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Затварницької І.П. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, додатково пояснивши, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П. на вимогу суду було направлено копії документів, на підставі яких було здійснено реєстраційну дію щодо перереєстрації права власності на земельну ділянку та будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON]. Серед наданих документів нотаріусом було надано копію вимоги про усунення порушення від 21 жовтня 2015 року та копію листа Українського державного підприємства поштового зв'язку Укрпошта Чернігівської дирекції, де зазначено що [PERSON] особисто отримала повідомлення, яке було направлено на адресу [ADDRESS]. У відповідності до п.46 Порядку №868 для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство «Банк Богуслав» мала бути надана нотаріусу в установленому порядку письмова вимога про усунення порушень та документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником такої вимоги. Однак, насправді у матеріалах справи міститься тільки текст телеграми та зворотє повідомлення про отримання певної поштової кореспонденції. При цьому зрозуміти, що саме було отримано [PERSON] відповідно до зворотнього повідомлення не вбачається можливим, оскільки лист з «Укрпошти» зазначає що електронне повідомлення було направлено на адресу [ADDRESS], яке не має відношення до адреси іпотекодавця. Таким чином, жодних доказів направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень та, відповідно, отримання іпотекодавцем (позивачем) такої вимоги надано не було, що вже повністю виключає законність вчинення оспорюваної реєстраційної дії. Крім того, серед наданих нотаріусом до суду матеріалів є копія рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При прийнятті вищевказаного рішення нотаріус керувалась ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703, який втратив чинність 11 лютого 2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів №868 від 17 жовтня 2013 року. Зважаючи на що, рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Затварницької І.П. є протиправним та відповідно таким, що підлягає скасуванню. Проти заочного розгляду справи у зв'язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, з письмових заперечень надісланих на адресу суду вбачається, що позовні вимоги позивача є безпідставними, в зв'язку неправильним тлумаченням останнім норм матеріального права, оскільки позивач вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним виключно з підстав відсутності у відповідача повноважень щодо здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень без вчинення нотаріальних дій з майном, а не через те, що прийняттям такого рішення було порушено певні права, свободи та інтереси позивача у публічно-правових відносинах. Таким чином, позивачем не обґрунтовано порушення відповідачем його прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах, а відтак, наявність у нього матеріального права на звернення до суду. Крім того, 09 грудня 2015 року АТ «Банк Богуслав» як іпотекодержатель згідно Договору іпотеки, посвідченого 30 травня 2012 року Петрушиною Л.М. - приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області за реєстраційним номером 1521, із змінами та доповненнями, звернувся за вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном, а саме, продажем від свого імені предмету іпотеки покупцю [PERSON] на підставі вищевказаного договору іпотеки та ст.38 Закону України «Про іпотеку». На виконання вимог п.46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень N868, банком було надано повний пакет документів для вчинення нотаріальної дії, зокрема: договір іпотеки, в пунктах 7.1., 7.2., 7.3., 7.5., 7.6. статті 7 якого міститься відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, зокрема, шляхом застосування права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; вимогу банку про усунення порушення від 21.10.2015 року, що була сформована поштовим відділенням ЧД УППЗ «Укрпошта» ВПЗ-8 у вигляді електронного повідомлення та надіслана на адресу [PERSON] щодо виконання нею у 30-денний строк порушеного зобов'язання за кредитним договором та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги, шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві; фіскальний чек, що підтверджує направлення банком електронного повідомлення від 21.10.2015 року; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та електронне повідомлення про особисте вручення [PERSON] вказаної вимоги, сформоване ЧД УППЗ «Укрпошта» ВПЗ-8; лист УДППЗ «Укрпошта» Чернігівської дирекції, що підтверджує факт вручення електронного повідомлення від 21.10.2015 року. В зв'язку з чим, 09 грудня 2015 року між банком та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та договір купівлі-продажу земельної ділянки, які були посвідчені Затварницькою І.П. - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №2498 та №2500 відповідно, у зв'язку з чим у відповідача у відповідності до ч.1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виник обов'язок провести державну реєстрацію права власності, а отже і були прийняті оскаржувані рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку за [PERSON] Крім того, посилання позивача на недотримання п.7.3 договору іпотеки - є безпідставними оскільки, за визначенням п.7.2 статті 7 договору іпотеки сторони домовились, що ця стаття договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визнається сторонами та чинним законодавством України як договір про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками, що надає право іпотекодержателю шляхом позасудового врегулювання звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору. Більше того, відповідно до абз.5 п.7.4 договору іпотеки, дії щодо продажу предмета іпотеки на підставі договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені підставі цього застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимоги іпотекодержателя за своїми правовими наслідками, без необхідності отримання для цього будь-яких окремих уповноважень іпотекодавця. Відповідно до частини 5 статті 38 Закону України «Про іпотеку», дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Також, частиною 4 статті 55 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, проводиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину. На дату укладення правочинів - 09 грудня 2015 року за документами, що вимагаються для проведення нотаріальної дії визначено місцезнаходження продавця АТ «Банк Богуслав» та місце реєстрації покупця [PERSON] - місто Київ, а тому нотаріусом повністю дотримано норми спеціального законодавства щодо державної реєстрації права власності на спірне майно. З огляду на вищевикладене, відповідач просила відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] та представник третьої особи ПАТ «Банк Богуслав» - Гордієць С.С. заперечували проти задоволення позову та при цьому їх заперечення є ідентичними і зводяться до того, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затварницькою І.П. у відповідності до вимог діючого законодавства було правомірно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09 грудня 2015 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], за [PERSON]. Так, 30 травня 2012 року між позивачем та АТ «Банк Богуслав» укладено кредитний договір №19/02-КР-31/2012, із змінами та доповненнями до нього, за умовами якого банк надав позивачу кредит в загальній сумі - 1 400 000 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позивачем укладено договір іпотеки, посвідчений 30 травня 2012 року Петрушиною Л.М. - приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області за реєстраційним номером 1521, із змінами та доповненнями, за умовами якого в іпотеку було передано житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, площею - 0,1032 га, кадастровий номер: [NUMBER], що розташовані за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору, банком було застосовано процедуру позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку». Посилання позивача на те, що нотаріус Затворницька І.П. не мала права здійснювати реєстрацію права власності за [PERSON] без вчинення нотаріальної дії з майном є безпідставним, оскільки 9 грудня 2015 року відповідачем було вчинено нотаріальні дії з нерухомим майном (предметом іпотеки) щодо переходу права власності на нерухоме майно від [PERSON] до [PERSON], а саме, нотаріально посвідчено: договір купівлі-продажу житлового будинку за №2498, що укладений між Банком та [PERSON] та договір купівлі-продажу земельної ділянки за №2500, що укладений між Банком та [PERSON], що надало відповідачу правові підстави для здійснення подальшої реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за [PERSON] на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, посилання позивача на те, що Затворницька І.П., не мала права реєструвати право власності на предмет іпотеки за [PERSON], оскільки не було дотримано передбаченого законодавством про іпотеку порядку здійснення звернення стягнення на майно та реєстрації права власності, також є необґрунтованим виходячи з того, що статтею 7 договору іпотеки передбачено «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя», яке у відповідності до ст.ст.36, 38 ЗУ «Про іпотеку» та п. 7.2. договору іпотеки, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, з метою виконання ст.ст.35, 38 ЗУ «Про іпотеку» та пункту 7.5. договору іпотеки, банком оформлено та надіслано на адресу позивача вимогу про усунення порушення щодо погашення в 30-денний строк заборгованості за кредитним договором та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги, зокрема, шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Факт належного повідомлення банком позивача про невиконання кредитних зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також факт отримання позивачем електронного повідомлення підтверджено рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2016 року, що залишене у силі ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року у справі №748/3600/15-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав», [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Також спростовується позиція позивача щодо необхідності укладення окремого договору про задоволення вимоги іпотекодержателя, так як у відповідності до ст.ст.36, 38 ЗУ «Про іпотеку», договір іпотеки укладений між позивачем та банком у статті 7 містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, та передбачає, зокрема, право іпотекодержателя від свого мені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону, що скасовує необхідність в укладенні окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Ще однією підставою для звернення з позовною заявою позивачем зазначається, що відповідачем було вчинено нотаріальні дії щодо спірного майна не за місцем його розташування, поза межами нотаріального округу, у рамках якого відповідач має право здійснювати нотаріальну діяльність. Вказана підстава є надуманою та такою, що суперечить вимогам законодавства, виходячи зі змісту ч.4 ст.55 Закону України «Про нотаріат», оскільки, на день вчинення нотаріальних дій щодо посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, відповідачем встановлено, що місцезнаходження банку та місце реєстрації покупця [PERSON] є м. Київ. Щодо заочного розгляду справи не заперечували. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явилась, а сторона позивача та представники третіх осіб не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність Затварницької І.П., на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. 30 травня 2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Богуслав» було укладено кредитний договір №19/02-КР-31/2012, відповідно до якого банк зобов'язувався надати позивачці кредит у національній валюті України в сумі 900 000 грн, зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитом з 30 травня 2012 року по 29 травня 2013 року - 20,5 % річних, з 30 травня 2013 року по 31 травня 2013 року - 25 % річних, з 01 червня 2013 року по 29 травня 2017 року - 20,5 % річних, а позичальник зобов'язувалась прийняти, належним чином використати на зазначені в договорі цілі та своєчасно і в повному обсязі повернути кредит, а також у випадку порушення умов договору - сплатити банку неустойку у розмірах, строки та порядку, що встановлені договором, та відшкодувати збитки. (а.с.6-11, 96-109) У період з 23 липня 2012 року по 25 квітня 2014 року між позивачем та третьою особою№2 у цій справі, було укладено договори №№1-12 про внесення змін до кредитного договору від 30 травня 2012 року, за яким змінено графік повернення кредиту, строки сплати процентів, періоди, розмірі та строки сплати фіксованої процентної ставки, збільшено суму кредиту на 500 000 грн, у зв'язку з чим загальна сума кредиту зросла до 1400000 грн. (а.с.110-137) У забезпечення виконання зобов'язання 30 травня 2012 року було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] було передано в іпотеку земельну ділянку площею 0,1032 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться у с. Клочків, Чернігівського району та житловий будинок, «А-2» з надвірними будівлями, загальною площею 301,6 кв.м., розташований за адресою [ADDRESS]. Також, у період з 23 липня 2012 року по 30 вересня 2013 року було укладено договори №№1-4 про внесення змін до договору іпотеки щодо земельної ділянки, оцінки предмету іпотеки, викладення п.7.6, що стосується іпотечного застереження. (а.с.12-17, 132-137, 138-148) Як зазначено у договорі іпотеки житловий будинок належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування житлового будинку №1462 від 23 травня 2012 року та договору про внесення змін до договору дарування житлового будинку №1506 від 28 травня 2012 року. Земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом 23 травня 2012 року. Вартість предмета іпотеки була оцінена у 2053574 грн, з них вартість земельної ділянки складає 77611 грн, вартість житлового будинку - 1975 963 грн. За положеннями п.п.3.3.4 вказаного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли на момент настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, воно не буде виконане. Згідно п.6.4 договору звернення стягнення відбувається, у тому числі, з правом іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 ЗУ «Про іпотеку», на підставі рішення суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса. За положеннями п.7.4 договору передбачено, що правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками. Згідно п.7.5 договору у разі якщо іпотекодержатель вирішить здійснити стягнення шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій інші особі - покупцеві, іпотекодержатель за 30 днів до укладання договору купівлі-продажу повинен письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законодавством України порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. (а.с.12-17) Отже, укладені ПАТ «Банк Богуслав» договір іпотеки є видом забезпечення зобов'язання [PERSON] і банк має право на власний розсуд обирати будь-який вид забезпечення зобов'язання. 21 жовтня 2015 року ПАТ «Банк Богуслав» було сформовано та направлено на адресу [PERSON] через ЧД УДППЗ «УКРПОШТА» електронне повідомлення 000007, за номером по ЦБД 0000682728, яке отримано позивачем особисто 23 жовтня 2015 року, що не заперечувалось в судовому засіданні та підтверджується наданими документами. Вказане електронне повідомлення містило вимогу про усунення порушення, а саме сплату в 30- денний термін заборгованості за кредитним договором в сумі 1 217 000 грн та нараховані проценти за фактичне користування кредитними коштами в розмірі в сумі 185 862, 26 грн, а також попередження про звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки шляхом його продажу на підставі договору купівлі-продажу згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі іпотеки. (а.с.151- 154) Повідомлення, яке було адресовано [PERSON] містило всі необхідні реквізити та відправлено як електронне через засоби поштового зв'язку, що відповідає вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, положенню ПАТ «Банк Богуслав». Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що дане електронне повідомлення не було сприйняте як офіційне, оскільки позивачу було достеменно відомо про наявність заборгованості перед банком, яку вона протягом майже року не погашала, не отримувала поштових відправлень від банку та в неї була можливість з'ясувати безпосередньо у банку про отримання даного електронного повідомлення. [PERSON] була повідомлена 23 жовтня 2015 року про наміри банку укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна, що перебуває в іпотеці. 09 грудня 2015 року після спливу 30-денного терміну, у відповідності до іпотечного застереження ПАТ «Банк Богуслав» уклав договір купівлі-продажу від 09.12.2015 р. з [PERSON] житлового будинку загальною площею 301,6 кв.м., розташованого за адресою [ADDRESS] за ціною 1289300 грн, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «ІНВЕСТКОН» станом на 04 грудня 2015 року та земельної ділянки площею 0,1032 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться в с. Клочків, Чернігівського району за ціною 110 200 грн, визначеною суб'єктом оціночної діяльності відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «ІНВЕСТКОН» станом на 04 грудня 2015 року. Як встановлено судом, і не заперечувалось сторонами, згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2016 року, яке згідно ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 31.05.2016 року залишене без змін, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав», [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Затварницька Інна Петрівна, було відмовлено, при цьому суд встановив, що купівля - продаж спірного майна відбулась на законних підставах, з дотриманням вимог ст38 Закону України «Про іпотеку». Як вказав суд апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про правомірність укладених угод, відповідно до положень ст.38 ЗУ «Про іпотеку». (а.с.168-177) Отже, відповідно до приписів ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому сторона [PERSON] повідомила у судових засіданнях про обізнаність, щодо іпотечного майна, та наявність судового рішення. Таким чином, правомірність набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку та домоволодіння по вулиці [ADDRESS], є правомірним, і доказуванню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про всій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Положеннями ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачені наслідки продажу предмету іпотеки за ціну, нижчу за звичайні ціни на цей вид майна у вигляді відшкодування різниці між ціною продажу предмету іпотеки та звичайною ціною на нього і не є підставою для визнання правочину недійсним. При цьому згідно положень ч.2 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт. Відповідно до п.п.7.1- 7.3 7.5, 7.6 договору іпотеки міститься відповідне застереження, зокрема про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом застосування права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку передбаченому ст.38 ЗУ «Про іпотеку». При цьому ПАТ «Банк Богуслав» було дотримано процедуру досудового звернення стягнення на предмет іпотеки. Право власності було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №26924212 від 9.12.2015 року. Що стосується реєстрації права власності, то слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції Закону на момент здійснення спірного правочину, вказано, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. При цьому п.5 ст.3 названого Закону передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомими майном проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дії. Слід також зазначити, що відповідно до постанови КМ України №868 від 17.10.13 р., положення якої діяли на момент укладання угод, вказано, що нотаріус яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків визначених ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Окремо слід зазначити, що відповідно до положень ч.4 ст.55 Закону України «Про нотаріат» посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину. Таким чином, дії відповідача є цілком правомірними, а позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованими. За таких підстав не дотримання в момент вчинення договорів купівлі-продажу та реєстрації права власності умов, на які посилається позивач не є підставою для визнання дій нотаріуса Затварницької І.П. незаконними. Враховуючи вищенаведене, доводи позову, заперечення відповідача, третіх осіб та межі заявлених позовних вимог, у суду відсутні відповідні правові підстави для задоволення позову [PERSON] і скасування реєстрації права власності [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані по [ADDRESS], від 09.12.2015 року.

Outcome: dismissed