Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що він з відповідачем у справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Луганська область, Україна, актовий запис № 388. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину. Подружні стосунки з відповідачем були припинені, з 2018 року, через втрату почуття любові та поваги. На примирення не згоден та переконаний, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу неможливе. Просив розірвати шлюб, зареєстрований 31 серпня 1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Луганська область, Україна, актовий запис № 388 між позивачем та [PERSON] . Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , повторно виданим 07 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] , 31 серпня 1996 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, Луганська область, Україна, зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 388. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 07 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції, [PERSON] народилась [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 571. Батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, сторони мешкають окремо, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить законодавству і не порушує права та інтереси інших осіб, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved